КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 755/12028/24
провадження № 22-ц/824/5300/2025
 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
21 жовтня 2025 року                                                                                               м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача Кирилюк Г. М.
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.
при секретарі Черняк Д. Ю. 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лойфер Анастасії Олегівни на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року в складі судді Арапіної Н. Є.,
 
встановив:
 
19.06.2024 Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 01.05.2018 КП «Київтеплоенерго» є виконавцем  комунальних послуг, а саме: з 01.05.2018  до  31.10.2021  -  виконавцем послуг  з централізованого  опалення  та з  централізованого  постачання  гарячої води; з 01.11.2021 - виконавцем послуг  з постачання  теплової енергії  та з постачання  гарячої води. 
На виконання вимог  Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,  на підставі типового договору,  КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085) договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води.
Щодо  договору  про  надання  послуг  з  постачання  теплової енергії  та з постачання  гарячої води   позивач зазначив, що  ним на  своєму веб-сайті   оприлюднено  типові індивідуальні  договори про  надання  послуг  з постачання  теплової енергії  та послуг з постачання  гарячої води.  
Свідоцтвом повного і беззастережного прийняття умов договору є факт отримання послуг споживачем.
Будинок за адресою:  АДРЕСА_1 , в цілому під`єднаний до  мереж  тепло-та водопостачання.  Квартира  за  вказаною  адресою  під`єднана до внутрішньобудинкової системи тепло - та водопостачання, отже  відповідач  є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з  01.11.2021  споживачем  послуг  з постачання  теплової енергії  та з постачання  гарячої води. Від вказаних послуг  відповідач  у встановлено законодавством порядку  не відмовлявся.
Проте,  ОСОБА_1   своєчасно  не сплачував за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом  на  01.05.2024  складає 149 124,70 грн: 
 за період з  01.05.2018 по 31.10.2021 - заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 67 377, 49 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 14 643, 21 грн; 
за період з 01.11.2021 - заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 57 372,96 грн, заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 9 730,94 грн.
За період з  01.11.2021 у відповідача також існує  заборгованість  зі сплати  за  абонентське обслуговування з послуг  з  постачання теплової енергії у розмірі 471,67 грн, за абонентське обслуговування  з послуг  за постачання гарячої води у розмірі 276,30 грн. 
Крім того,  позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» (кредитор) та КП «Київтеплоенерго» (новий кредитор), прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з  централізованого  опалення та/або централізованого постачання  гарячої  води у розмірі  2 637,78 грн.
Згідно  п.  3.4.2 вказаного  Договору новий кредитор  має право на отримання замість кредитора  від споживачів,  визначених  у додатку №1 та/або  додатку №2 до Договору цесії  сплати заборгованості.
Надання  послуг  здійснювалось на  підставі договору  про  надання  послуг централізованого   опалення  та централізованого  постачання  гарячої води, затвердженого Правилами,  який був опублікований  31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також  у газеті  »Хрещатик» від 06.08.2014 №111(4511).
Таким чином,  станом  на  01.05.2024 року   утворилась  заборгованість: 
за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання  гарячої  води у розмірі  2 637,78  грн;   
за  спожиті з 01.05.2018 по  31.10.2021  послуги з централізованого опалення у розмірі 67 377,49  грн;
 за спожиті з 01.05.2018 по  31.10.2021  послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 14 643,31 грн;
за спожиті з 01.11.2021  послуги з  постачання теплової енергії  у розмірі  57 372,96 грн; 
за спожиті з 01.11.2021   послуги з постачання гарячої води  у розмірі  9 730,94 грн; 
по оплаті за абонентське обслуговування за постачання  теплової енергії  у розмірі  471,67 грн; 
по платі за  абонентське обслуговування за постачання гарячої води у розмірі 276,30 грн.
Посилаючись на вказані обставини КП «Київтеплоенерго» просило позов задовольнити. Стягнути з  ОСОБА_1 на  свою користь вказану  заборгованість, а також  відшкодувати  витрати  пов`язані з отриманням  інформації  з Державного реєстру речових прав на  нерухоме майно  у розмірі  43 грн  та судові витрати по  сплаті судового збору в сумі 3 028 грн. 
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року  позов задоволено.
Стягнуто із   ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість у загальному розмірі 152 510,45 грн, яка складається із заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з гарячого водопостачання у розмірі 2 637, 78 грн, заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 67 377, 49 грн, заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 53 372, 96 грн, заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2021 у розмірі 57 372, 96 грн, заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.01.2021 у розмірі 9 730, 94 грн, заборгованості по платі за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії у розмірі 471, 67 грн, заборгованості по платі за абонентське обслуговування за постачання гарячої води у розмірі 276, 30 грн.
Стягнуто із   ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» судові витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи у розмірі 43 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 грн.
Ухвалюючи рішення  про  задоволення  позову суд  першої інстанції виходив з того,  що   ОСОБА_1 є  власником  квартири  АДРЕСА_2 .  Відповідач не  в повному обсязі   виконує зобов`язання  по оплаті послуг  з централізованого  опалення  та  постачання  гарячої води, внаслідок  чого  утворилась  заборгованість.
10.12.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Лойфер А. О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Судові витрати, пов`язані із розглядом скарги покласти на позивача.
Посилається  на  неповне  з`ясування  судом  обставин,  що  мають  значення  для справи, порушення норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що всупереч приписам ст. 190 ЦПК  України копія ухвали про  відкриття провадження  у справі, копія позовної заяви з додатками на адресу відповідача  не  направлялись  і відповідачем  не отримувались. 
У  зв`язку з  повномасштабним  вторгненням  армії  рф ОСОБА_1 перебуває  за межами України, з  03.06.2022  має право  на тимчасовий захист у Республіці Кіпр, який було продовжено до 04.03.2025 року. 
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 22.05.2018 власницею квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 .  
Оскільки ОСОБА_1 не є власником  квартири з 22.05.2018 року, він не є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються  позивачем,  а відтак не  має  обов`язку з оплати вартості  таких послуг після  22.05.2018 року. 
Рішенням  суду стягнуто заборгованості  за  спожиті до 01 травня  2018 року  послуги з гарячого  водопостачання, проте не  вказано дату початку нарахування заборгованості. Позовна давність  щодо вимог  про стягнення  заборгованості за надані  послуги за  період  до 02.04.2017  позивачем пропущена,  що  є підставою для  відмови в задоволенні  позову  в цій частині. 
30.12.2024 КП «Київтеплоенерго» подало відзив на апеляційну скаргу,  в якому просить  залишити апеляційну  скаргу  без задоволення,  а рішення  суду  першої інстанції  без змін, посилаючись на його  законність  та обґрунтованість.
В судовому засіданні представник КП «Київтеплоенерго» - Зеленський А. М. просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Інші учасники справи   в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом  належним чином.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлено, що 28 березня 2018 року в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання КП «Київтеплоенерго», як виконавцем, послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Повідомленням визначено, що відповідно до норм статті 634 Цивільного кодексу України, договір приєднання вважається акцептованим усіма споживача, які у встановленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору.
Відповідно до пункту 1, 14 договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води згідно діючими нормативами, а споживач зобов`язався своєчасно та у повному обсязі сплатити послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що зазначені договором. Розрахунковим періодом є календарний місяць, якщо інше не визначено договором. Оплата послуг щомісячна. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяця) на підставі розрахунків на оплату наданих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» (далі - кредитор) та КП «Київтеплоенерго» (далі - новий кредитор) було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01 серпня 2018 до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору.
Крім того, відповідно до пункту 1.3 договору цесії кредитор відступає, новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші (без виключень та обмежень), що нараховані Кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у додатку № 1 та/або додатку № 2 до договору цесії.
Відповідно до додатку № 2 до договору цесїї КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .
Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» за адресою Шептицького Андрея Митрополита «Луначарського Анатолія), 10, є споживачем відповідно до переліку споживачів (об`єктів теплоспоживання) приєднаних до тепломереж КП «Київтеплоенерго» з підключенням тепловим навантаженням.
Відповідач ОСОБА_1 з 17.10.2015 по теперішній час зареєстрований  за вищевказаною  адресою.
Відповідно  до свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 04 червня 2007 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (а.с.  124)
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 22.05.2018 належить ОСОБА_2 ( а.с.27). 
Згідно   ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частина 1 ст. 48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок  зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Частиною 2 ст. 51 ЦПК України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати коло відповідачів у справі, предмет та підстави  позову.
При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.
Звертаючись до суду з даним  позовом, представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» в позовній заяви зазначав, що ОСОБА_1 є споживачем послугу, які надає позивач за адресою:  АДРЕСА_1 , проте ухиляється від сплати наявної в нього заборгованості.
Разом  з тим,  з  наданих  суду  першої інстанції доказів  вбачається, що  власником  квартири  за  вищевказаною  адресою  з  червня  2007 року  був  ОСОБА_3 ,  а з  22 травня 2018 року  квартира належить на праві власності ОСОБА_2 , яка є  належним відповідачам  по  вимогам,  які заявлені   з  22 травня  2018 року.   
Не залучення в якості відповідача ОСОБА_2 , яка є особою,  відповідальною  за сплату житлово-комунальних послуг у належній їй на праві власності квартирі, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Оскільки суб`єктний склад учасників справи визначає суд першої інстанції, а в даній справі не залучено особу, яка є учасником спірних матеріальних правовідносин в якості відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, так як  в такому випадку рішення суду порушує не лише матеріальні права особи, не залученої до участі у справі як відповідача, а й її процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 цієї статті,  судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України  інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.
При подачі  апеляційної скарги відповідачем було сплачено судовий збір у розмірі 3  633 грн  60 коп.
За результатами апеляційного перегляду справи   апеляційну скаргу  було задоволено повністю,   а тому з позивача на користь відповідача підлягають стягненню  судові витрати по  сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3  633 грн  60 коп.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України апеляційний  суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лойфер Анастасії Олегівни задовольнити.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 рокускасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості відмовити.
Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (код ЄДРПОУ 40538421) на користь ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 633 грн 60 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених  п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 19.11.2025.
 
Суддя-доповідач                                                                                         Г. М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                                           І. М. Рейнарт
 
                                                                                                                       Т. І. Ящук