УХВАЛА
 
29 вересня 2025 року
м. Київ
 
справа № 489/1226/24
провадження № 61-9337ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М. 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Островської Оксани Володимирівни на постанову Миколаївського апеляційного суду від 26 травня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та
ВСТАНОВИВ:
У липні 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга  представника ОСОБА_1 - адвоката Островської О. В. на постанову Миколаївського апеляційного суду від 26 травня 2025 року, в якій вона просила її скасувати, передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
12 серпня 2025 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху та надано заявниці десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків, а саме для звернення до Верховного Суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням підстав для його поновлення та наданням доказів на їх підтвердження.
Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
Суд наголосив, що заявниці необхідно надати довідки суду першої або апеляційної інстанції про те, яким чином та коли їй направлена та вручена копія оскаржуваного судового рішення, разом із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження.
Роз`яснено, якщо в зазначений строк заявниця не звернеться до суду касаційної інстанції із клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень із наведенням підстав для його поновлення, а також не подасть доказів порушення апеляційним судом порядку вручення судового рішення, передбаченого статтею 272 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
Копію вказаної ухвали направлено заявниці до електроного кабінету в системі «Електронний суд» та доставлено 26 серпня 2025 року.
У вересні 2025 року до Верховного Суду на усунення недоліків касаційної скарги від заявниці надійшла заява про поновлення строку на касаційне осарження судового рішення, яку вона обгрунтовує тим, що нею отримано копію постанови апеляційного суду 15 липня 2025 року в приміщенні суду. 
Проте переконливих доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження постанови Миколаївського апеляційного суду від 26 травня 
2025 року заявницею не надано, оскільки жодних нових доказів отримання нею судового рішення не долучено до касаційної скарги.
Залишаючи без руху касаційну скаргу заявниці, Верховний Суд висновував, що з з інформації Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що датою складення повного тексту постанови Миколаївського апеляційного суду 
від 26 травня 2025 року зазначено 28 травня 2025 року. Забезпечено надання загального доступу 30 травня 2025 року. 
Строк для подачі касаційної скарги для заявниці розпочався 02 червня                   2025 року та закінчився 01 липня 2025 року. Із касаційною скаргою заявниця звернулася лише 21 та 22 липня 2025 року.
Доказів отримання заявницею оскарженої постанови з 02 червня 2025 року до 
22 липня 2025 року не надано. Як і не надано доказів отримання постанови саме 14 липня 2025 року, як про це зазначено в клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження.
Верховний Суд не прийняв до уваги інформацію про отримання оскаржуваної постанови Одеського апеляційного суду заявницею 14 липня 2025 року, оскільки копії розписки не було долучено до клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Водночас із зазначеного заявницею неможливо було встановити, що суд апеляційної інстанції в період з дня ухвалення оскаржуваної постанови і до 
22 липня 2025 року не вручав їй копії оскаржуваного рішення та нею не отримано копію оскаржуваного рішення раніше в інший спосіб. 
Доказів порушення апеляційним судом порядку вручення судового рішення, передбаченого статтями 272, 386 ЦПК України, заявницею не було надано.
Звертаючись з заявою про поновлення строку на касаційне оскарження у вересні 2025 року, заявниця наголошує, що отримала копію постанови в суді 
15 липня 2025 року.
На підтвердження вказаного надає ксерокопію розписки про отримання оскаржуваної постанови в суді першої інстанції 15 липня 2025 року.
Також надає копію заяви про ознайомлення її з матеріалами справи 
№ 489/1226/24 в суді першої інстанції 04 вересня 2025 року.
Водночас надано ксерокопію конверта з штрихкодовим ідентифікатором поштового відправлення № 0610256580929, адресованого ОСОБА_1 та повернутого до суду апеляційної інстанції без вручення.
Верховний Суд не може прийняти до уваги долучені до клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження копії документів, з огляду на таке.
Копія розписки про отримання адвокатом Островською О. В. оскаржуваної постанови 15 липня 2025 року суперечить даті, вказаній нею в заяві про поновлення строку на касаційне оскарження під час звернення з касаційною скаргою.
У клопотанні про поновленні строку на касаційне оскарження, поданому заявницею у липні 2025 року за Вх. № 22/29/0/220-25 Островська О. В. вказує, що оскаржувану постанову отримано14 липня 2025 року.
Є неповажним доказом пропуску строку на касаційне оскарження подача копії розписки про ознайомлення з матеріалами справи 04 вересня 2025 року, оскільки така дія заявниці відбулася вже після звернення з касаційною скаргою.
Водночас з наданої ксерокопії конверта з штрихкодовим ідентифікатором поштового відправлення № 0610256580929, адресованого ОСОБА_1 та повернутого до суду апеляційної інстанції без вручення, неможливо встановити, що саме було відправлено Миколаївським апеляційним судом до відома відповідачки.
Вибіркове ксерокопіювання окремих сторінок матеріалів справи та їх приєднання до клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не підтверджує остаточної і єдиної дати отримання заявницею оскаржуваної постанови.
Верховний Суд вкотре наголошує, що до відкриття касаційного провадження позбавлений можливості здійснити перевірку своєчасності направлення судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку копії оскаржуваного судового рішення або доказів отримання цього рішення, відповідні докази мають бути надані до суду касаційної інстанції, зокрема у вигляді довідки суду першої або апеляційної інстанції про те, яким чином та коли заявниці направлена та вручена копія оскаржуваного судового рішення разом із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження.
Довідки суду першої або апеляційної інстанції про те, яким чином та коли 
ОСОБА_1 направлена та вручена копія оскаржуваного судового рішення, разом із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження заявницею не надано. 
Строк на касаційне оскарження, передбачений частиною першою статті 390 ЦПК України, пропущено і жодних поважних, на думку суду, підстав поважності його пропуску не надано.  
Станом на 29 вересня 2025 року вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху в частині надання доказів, які б свідчили про поважність пропуску строку на касаційне оскарження постанови, не виконано.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року в справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).
ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 квітня 2021 року в справі № 640/3393/19 (провадження 
№ 11-24апп21), який є обов`язковим для застосування судами, процесуальне законодавство встановлює певний порядок дій суду під час виявлення недоліків, зокрема, апеляційної скарги. Як у випадку невиконання вимог статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо форми та змісту скарги, так і вимог щодо дотримання строку апеляційного оскарження, зокрема відсутності відповідного клопотання чи визнання вказаних у ньому підстав неповажними, - апеляційна скарга залишається без руху. 
Водночас неусунення певних недоліків скарги передбачають різні правові наслідки, а саме:
- повернення судом апеляційної інстанції скарги - у разі неусунення недоліків щодо її форми та змісту, визначених у статті 296 КАС України (пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС України), за таких обставин скаржник не позбавлений права знову подати апеляційну скаргу з дотриманням встановлених до неї законом вимог;
- відмова судом апеляційної інстанції у відкритті апеляційного провадження - у разі неусунення недоліків, пов`язаних із недотриманням вимог щодо дотримання строку та ініціюванням перед судом питання про його поновлення, що також є передумовою для відмови в подальшому у відкритті провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення (пункти 3, 4 частини першої статті 299 КАС України).
На переконання Великої Палати Верховного Суду, до поданої з пропуском строку скарги (без клопотання про його поновлення чи з визнанням судом вказаних у ньому підстав неповажними), яка, окрім цього, має інші недоліки і такі недоліки скарги після залишення її судом без руху не усунено, зокрема, не подано відповідного клопотання із зазначенням інших причин для поновлення строку, слід застосовувати наслідки, передбачені пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України.
Такий висновок застосовний і під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження.
15 грудня 2017 року набули чинності КАС України, ЦПК України та Господарський процесуальний кодекс України, які в основному є уніфікованими.
Так, підстави повернення апеляційної скарги в КАС України та ЦПК України є аналогічними, а підстави повернення касаційної скарги такі ж, як підстави повернення апеляційної скарги.
Так само є уніфікованими і підстави відмови у відкритті апеляційного провадження у КАС України та ЦПК України.
Тому під час вирішення питання про долю касаційної скарги, яка подана з порушенням строку на касаційне оскарження, необхідно враховувати, що абзац 2 частини третьої статті 393 ЦПК Українив контексті пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України передбачає необхідність відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки виключає можливість відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для поновлення строку подання скарги.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження в справі, якщо скаржникому строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.
За таких обставин касаційний суд зобов`язаний відмовити у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Островської Оксани Володимирівни на постанову Миколаївського апеляційного суду від 26 травня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          О. М. Ситнік
 В. М. Ігнатенко 
 І. М. Фаловська