20.11.25
22-ц/812/1919/25
Єдиний унікальний номер судової справи: 473/1585/25
Номер провадження 22-ц/812/1919/25 Суддя - доповідач апеляційного суду Крамаренко Т.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:
головуючого - Крамаренко Т.В.,
суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О., 
розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за 
ОСОБА_1 , подану в його інтересах
адвокатом Зачепіло Зоряною Ярославівною
на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 серпня 2025 року, ухваленого під головуванням судді - Ротар М.М., в приміщенні того ж суду по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (надалі - ТОВ «Таліон Плюс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У березні 2025 року ТОВ «Таліон Плюс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позивач зазначав, що 08 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором було укладено кредитний договір №251430360, за умовами якого позичальник отримав кредит на суму 24 900 грн на умовах строковості, зворотності, платності, який зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ним. 
10 грудня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/12 на підставі якого до останнього перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором. 
Зобов`язання зі сторони кредитора за кредитним договором виконані в повному обсязі, в свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду утворилась заборгованість у сумі 74 451,00 грн. 
Посилаючись на викладене ТОВ «Таліон Плюс» просив суд стягнути частину заборгованості за договором у розмірі 62 001 грн, яка складається: 24 900 грн - заборгованість по кредиту, 37 101 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом. 
22 квітня 2025 року від представника відповідача адвоката Шелудько О.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити в позові посилаючись на те, що позивачем неправомірно нараховані відсотки поза межами строку дії кредитного договору після 07 листопада 2024 року, відсутність доказів пролонгації та належних доказів на підтвердження наявності заборгованості за кредитним договором, а також не доведення факту надання коштів позичальнику. 
28 квітня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначив, що кінцевою датою повернення кредиту відповідно до умов договору є 07 листопада 2029 року. В той же час проценти нараховані станом на 07 березня 2025 року з дати повідомлення відповідача про дострокове розірвання договору. Проценти за користування кредитом нараховувалися з 07 листопада 2024 року за дисконтною процентною ставкою 0,50 процентів від суми кредиту за кожний день користування. Оскільки відповідач свої зобов`язання відповідно до умов договору не виконав, строк кредитування продовжувався, а тому нарахування відсотків відбувалося в межах строку користування кредитом. 
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 серпня 2025 року позов задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №251430360 від 08 жовтня 2024 року, що утворилася станом на 07 березня 2025 року в розмірі 62 001 грн, в тому числі, заборгованість за кредитом у розмірі 24 900 грн, заборгованість за процентами в розмірі 37 101 грн. Вирішено питання про судові витрати.
Рішення суду мотивовано тим, що Договір кредитної лінії № 251430360 від 08 жовтня 2024 року на підставі умов якого було здійснено розрахунки заборгованості був укладений з дотримання умов Законів України «Про споживче кредитування», «Про електронну комерцію», «Про електронні документи та електронний документообіг», а також ЦК України і тому нарахування процентів за даним Договором у розмірах вказаних у розрахунках заборгованості повністю узгоджується його умовами та з законодавчими нормами. Відповідачем не спростовано розрахунок заборгованості за кредитним договором, не надано доказів його неправильності або альтернативного розрахунку.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Зачепіло З.Я. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ТОВ «Таліон Плюс» у задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовних вимог, а надані ним докази є недостатніми та не дають підстави дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмету доказування. Вказує на те, що у матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахування відсотків, а також зробити висновок, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушенні відповідачем. Наданий позивачем розрахунок суми боргу за кредитним договором не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами. Відповідач мав повертати позивачу кредит та сплачувати проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування до 07 листопада 2024 року, а відтак нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Таліон Плюс» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються судом апеляційної інстанції без виклику учасників справи.
Оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів розглядає справу в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі відповідає.
З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 08 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено електронний договір кредитної лінії № 251430360, за умовами якого позичальник отримав кредит на суму 24 900 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Укладення електронного договору відбулося шляхом введення ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора BVED (а.с.28).
Кредит надається шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника використовуючи реквізити платіжної картки 5351-24 хххххх-9406 (п.5.1. Договору).
Відповідно до п.3.1., 3.2. та 3.3. Договору сторони договору обумовили тривалість Дисконтного періоду кредитування, який складає 30 днів від дати отримання, строк якого може бути продовжений позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду, кількість продовжень дисконтного періоду необмежена, строк, на який продовжується дисконтний період розраховується за формулою Z=30- (X (поточна дата закінчення дисконтного періоду) Y (дата ініціації продовження дисконтного періоду), у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на який продовжується дисконтний період, дорівнює 30 днів, для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду позичальникові необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти в розмірі 3735 грн.
Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 07.11.2029 (п.7.3 Договору).
Пунктами 8.3., 8.4., 8.5. Договору визначено процентні стави за користування кредитом: базова процентна ставка отримання першого траншу складає 1,00 % в день від суми залишку кредиту за кожен день користування (365,00 % річних). За умови повного дострокового погашення всієї суми кредиту за всіма отриманими траншами протягом 6 днів після закінчення дисконтного періоду кредитування, кредитодавець зобов`язаний зменшити зобов`язання позичальника по сплаті процентів за фактичні дні користування кредитом наступним чином: за період від 08.10.2024 до 07.11.2024 (включно) дисконтна процентна ставка 0,50 % від суми кредиту за кожен день користування ним, у разі продовження дисконтного періоду позичальником відповідно до п.3.2. Договору після 07.11.2024 року індивідуальна процентна ставка 0,90 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним (328,50 % річних).
У пункті 14.2 Договору зазначено, що з приводу укладання цього Договору в якості підписів використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
Як убачається із Договору, він підписаний сторонами шляхом вчинення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором BVED.
Отже, вказаний Договір було вчинено в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.
Відповідно до Алгоритму дій споживача в телекомунікаційних системах ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору повідомляють, що позичальник запрошується для переходу на сторінку для ознайомлення з офертою, яка містить в собі всі істотні умови договору та додатково повідомляється СМС - повідомленням, на номер телефону, вказаний позичальником у заявці на кредит.
Позичальник має можливість завантажити собі на персональний комп`ютер проект договору (оферту) в електронному вигляді, як це передбачено абз. 2 ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Одночасно з переходом на сторінку ознайомлення з офертою, Товариством генерується та відправляється, на номер телефону, вказаний позичальником в заявці на кредит, персональний одноразовий ідентифікатор, який використовується позичальником для підписання електронного договору.
Введення одноразового персонального ідентифікатора і є вчиненням дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, а саме - акцептом в розумінні ч. 3 п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
У разі вчинення дій спрямованих на прийняття оферти, Позичальник повідомляється про те, що Товариством ініційовано грошовий переказ за реквізитами електронного платіжного засобу, вказаного Позичальником в Заявці на кредит.
Одночасно з підписанням договору, Товариство відправляє на електронну адресу, вказану Позичальником у Заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та з вкладеним в нього примірником договору.
Отже, інформаційно-телекомунікаційною системою Товариства роз`яснюється Позичальнику, що у разі його згоди з офертою Товариства, необхідно ввести одноразовий ідентифікатор отриманий від Товариства і відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі та натиснути кнопку «Так», що одночасно є підписанням договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, як і було зроблено з відповідачем.
Договір кредитної лінії № 251430360 від 08 жовтня 2024 року було підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 договорів в електронній формі. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіну і пароля особистого кабінету кредитний договір між Первісним кредитором та відповідачем не був би укладений.
08 жовтня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» через надавача платіжних послуг АТ «ОТП Банк» на виконання кредитного договору № 251430360 ініційовано платіжну операцію про перерахунок коштів в сумі 24 900 грн для ОСОБА_1 за реквізитами вказаного ним в Договорі платіжного засобу, що підтверджується довідкою від 21 вересня 2025 року.
Згідно виписки по банківській картці НОМЕР_1 хххххх-9406, наданій на виконання ухвали суду на підставі якої на ім`я ОСОБА_1 відкрито рахунок у ПАТ «МТБ Банк», 08 жовтня 2024 року та на який перераховано 24 900 грн кредитних коштів. 
Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за договором та здійснило переказ грошових коштів на суму 24 900 грн.
За такого на підставі наявних в матеріалах справи доказів суд першої інстанції вірно вважав доведеними факт укладання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 кредитного договору в електронній формі та виконання кредитором своїх обов`язків за цим договором, а саме надання грошових коштів позичальнику ОСОБА_1 у розмірі та на умовах, встановленого договором.
Відповідачем не спростовано отримання коштів за кредитними договорами.
Також відповідачем не надано доказів, повернення отриманих у кредит коштів кредиторам.
10 грудня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) було укладено договір факторингу №МВ-ТП/12, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 10 грудня 2024 року до договору факторингу № МВ-ТП/12, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №251230360 від 08 жовтня 2024 року на загальну суму 53 037 грн, яка складається з: 24 900 грн - заборгованість по основному боргу, 15 687 грн - заборгованість по процентах, 12 450,00 грн - заборгованість по інших нарахуваннях.
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на викладені вимоги закону та встановлені судом обставини суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач ТОВ «Таліон Плюс» має право грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення його заборгованості за договором кредитної лілії №251430360 від 08 жовтня 2024 року укладеним між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка 
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). 
За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 251430360 від 08 жовтня 2024 року станом на 06 березня 2025 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 74 451 грн, з яких 24 900 грн - заборгованість по тілу кредиту, 37 101 грн заборгованість по процентах, 12 450 грн - неустойка.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості узгоджується з іншими письмовими доказами у справі, зокрема із витягами із Реєстру прав вимоги від 10 грудня 2024 року. 
Відповідачем не було надано власного розрахунку заборгованості, а також доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту у розмірі та строки, передбачені кредитним договором, та спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості.
З огляду на викладене, суд обґрунтовано стягнув вказану суму з відповідача на користь позивача.
Доводи апеляційної скарги про неправомірність нарахування процентів поза межами дії строку кредиту не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Відповідно до п. 11.1. Договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання.
Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 07 листопада 2029 року (пункти 7.3. Договору).
Як встановлено, відповідач після закінчення строку дисконтного періоду до 07 листопада 2024 року свої зобов`язання щодо сплати кредитних коштів не виконав, строк кредитування продовжувався, а тому нарахування відсотків відбувалося в межах строк користування кредитом до 07 березня 2025 року - дата направлення повідомлення про дострокове припинення договору відповідно до п. 9.1.1.7 Договору.
Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до підстав позову та які були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким суд надав відповідну правову оцінку з урахуванням всіх фактичних обставин справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, і з якою погоджується колегія суддів. 
За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду, а тому апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, яке ухваленням з додержанням норм матеріального та процесуального права - залишенню без змін. 
З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстави для зміни або перерозподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України відсутні, а відтак в відсутні підстави для задоволення заяви про представника позивача - адвоката Зачепіло З.Я. про відшкодування витрати на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Зачепіло Зоряною Ярославівною - залишити без задоволення.
Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 серпня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: О.В. Локтіонова

О.О. Ямкова 

Повний текст постанови складено 20 листопада 2025 року.