ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 жовтня 2025 року           справа №200/3148/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Геращенка І.В., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року (повне судове рішення складено 09 червня 2025 року) у справі № 200/3148/25 (суддя в І інстанції Смагар С.В.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення: з 18.07.2022 по 31.12.2022 із застосуванням розрахункової величини для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на перше січня 2022 календарного року, та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення: з 18.07.2022 по 31.12.2022, із застосуванням розрахункової величини для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на перше січня 2022 календарного року, та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. 11;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо не проведення нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення: з 01.01.2023 по 19.05.2023 із застосуванням розрахункової величини для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на перше січня 2023 календарного року, та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення: з 01.01.2023 по 19.05.2023 із застосуванням розрахункової величини для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на перше січня 2023 календарного року, та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Ухвалою місцевого суду від 7 травня 2025 року суд залишив без руху позовну заяву, встановив позивачу строк 10 днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків шляхом належного оформлення позовної заяви відповідно до вищезазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.
12 травня 2025 року на виконання ухвали суду від 07 травня 2025 року позивач надав суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом. В обґрунтування заяви позивач зазначив, що є військовослужбовцем Збройних Сил України, що підтверджується військовим квитком (посвідченням офіцера). 
Позивач є учасником бойових дій (копію посвідчення додано до позову). Позивач щомісячно отримував грошове забезпечення, але у весь період проходження військової служби відповідач жодного разу не надавав позивачу письмового розрахунку виплат грошового забезпечення, розрахункового листа з розшифровками з видами нарахувань його грошового забезпечення. 
Держава відповідно до чинного законодавства України має йому забезпечувати гідну, своєчасну та в повному обсязі виплату грошового забезпечення. Позивач взагалі не мав думки, що відповідач може здійснювати недоплати грошового забезпечення, в нього не було приводу для самостійного звернення до відповідача за отриманням розрахунків або розшифровок видів нарахувань його грошового забезпечення. 
Позивач не є фахівцем в області права. Крім того, в позивача був відсутній час на зайняття особовими справами, оскільки він мав виконувати службові обов`язки. В період проходження військової служби з врахуванням військового стану в країні, позивач добросовісно виконував обов`язки військової служби, які були спрямовані на та оборону Батьківщини, у зв`язку з чим він фізично та психологічно не мав змоги займатися приватними справами і ініціювати судові справи. 
З огляду на викладені обставини, позивач зазначив про наявність підстав для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та його поновлення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження в адміністративній справі № 200/3148/25. 
Задоволена заява ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку. 
Визнані поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом та поновлений такий строк. 
Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
29 травня 2025 року від відповідача надійшов відзив, в якому, зокрема, відповідач посилається на те, що 06.08.2024 позивач вже звертався до суду з позовом, де предметом виступали спірні правовідносини зазначені в цій справі. Даний факт підтверджується наявністю адміністративної справи № 200/5453/24 та винесеним рішенням.
ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду з вимогами до ІНФОРМАЦІЯ_1 (з урахуванням уточнень):
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення: з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року із застосуванням розрахункової величини для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на перше січня 2020 календарного року, та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року із застосуванням розрахункової величини для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на перше січня 2021 календарного року, та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року із застосуванням розрахункової величини для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на перше січня 2022 календарного року, та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року із застосуванням розрахункової величини для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на перше січня 2023 календарного року, та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року із застосуванням розрахункової величини для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на перше січня 2020 календарного року, та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року із застосуванням розрахункової величини для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на перше січня 2021 календарного року, та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року із застосуванням розрахункової величини для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на перше січня 2022 календарного року, та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року із застосуванням розрахункової величини для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на перше січня 2023 календарного року, та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14;
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо оподаткування військовим збором доходів ОСОБА_1 у вигляді грошового забезпечення за період безпосередньої участі останнього в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС) з 08 грудня 2017 року по 24 лютого 2022 року;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виплатити ОСОБА_1 утримане оподаткування у вигляді військового збору з доходів останнього у вигляді грошового забезпечення за період безпосередньої участі останнього в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС) з 08 грудня 2017 року по 24 лютого 2022 року.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року № 200/5453/24 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду:
- виправленої позовної заяви з викладенням позовних вимог у відповідності до КАС України із зазначенням чіткого та зрозумілого змісту позовних вимог;
- обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із цим позовом в частині позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 19 травня 2023 року, та докази поважності причин його пропуску.
Ухвалою суду від 19 серпня 2024 року в адміністративній справі № 200/5453/24 визнані неповажними підстави для поновлення строку звернення до суду з позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення заробітної плати в частині позовних вимог в періоди з 19 липня 2022 року по 19 травня 2023 року. В задоволенні заяви ОСОБА_1 , позивача, про поновлення строку звернення до суду відмовлено. Повернута позивачу позовна заява за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення заробітної плати в частині позовних вимог:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення з 19 липня 2022 року по 31 грудня 2022 року із застосуванням розрахункової величини для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на перше січня 2022 календарного року, та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року із застосуванням розрахункової величини для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на перше січня 2023 календарного року, та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 19 липня 2022 року по 31 грудня 2022 року із застосуванням розрахункової величини для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на перше січня 2022 календарного року, та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року із застосуванням розрахункової величини для розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на перше січня 2023 календарного року, та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Дана ухвала не була оскаржена позивачем та набрала законної сили.
Отже, предметом адміністративних справ № 200/3148/25 та № 200/5453/24 є аналогічні позовні вимоги та спірні періоди.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року у справі № 200/3148/25 позов залишено без розгляду.
 Визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду та відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення із позовом до суду.
Позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії в адміністративній справі № 200/3148/25 залишена без розгляду.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки його доводам стосовно поважності причини пропуску ним строку звернення до суду.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Надаючи оцінку поважності причини пропуску позивачем строку звернення до суду, апеляційний суд виходить з наступного.
Позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на судове оскарження дій суб`єкта владних повноважень, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав та здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом, як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постанові від 10 вересня 2020 року у справі № 806/2321/16.
У заяві про поновлення строку звернення до суду з цим позовом позивач посилається як на належну та обґрунтовану підставу для поновлення строку звернення до суду – запровадження з 24 лютого 2022 року воєнного стану на території України.
Суд відхиляє викладені доводи позивача, оскільки сам лише факт запровадження воєнного стану на території України, без обґрунтування неможливості звернення позивача до суду у передбачені КАС Україні строки без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на позивача, не може вказувати на наявність об`єктивних причин та перешкод для своєчасної подачі позовної заяви та вважатися безумовною причиною для поновлення цих стоків.
Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
При цьому практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, рішення від 22 жовтня 1996 року, справа Девеер проти Бельгії, рішення від 27 лютого 1980 року).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року (справа “Мельник проти України”) погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.
Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:
1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;
2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;
3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;
4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Зі змісту заяви про поновлення строку не вбачається, що позивач був позбавлений реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо звернення до суду за захистом своїх прав у встановлений кодексом строк.
Суд не встановив переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав, тому не визнає поважними вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом.
У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 зазначено, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом.
Суд зазначає, що вищенаведені обставини спростовують доводи позивача щодо поважності причин пропущення строку звернення до суду, наведені у заяві про поновлення строку. Позивачу достеменно були відомо у серпні 2024 року про порушення його прав у спірних правовідносинах. Таким чином, оскільки позивач очевидно свідомо ввів суд в оману, судом був здійснений передчасний висновок щодо наявності підстав для задоволення заяви позивача в адміністративній справі № 200/3148/25 та визнання поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом та поновлення такого строку. Суд не знайшов інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
Відповідно до частини 4 статті 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року у справі № 200/3148/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 02 жовтня 2025 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                                   І. В. Сіваченко

                                                                                                              І. В. Геращенко

                                                                                                              Т. Г. Гаврищук