УХВАЛА

04 листопада 2025 року  
м. Київ

справа №200/3972/25
адміністративне провадження №К/990/44656/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Тацій Л.В.,
суддів: Гриціва М.І.,  Стеценка С.Г., 
перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2025 у справі № 200/3972/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якому просив:
1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати йому суми заборгованості по пенсії за період з 22.05.2021 по 30.06.2023 в сумі 274 827 гривень;
2) стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області суми заборгованості по пенсії за період з 22.05.2021 по 30.06.2023 в сумі 274 827 гривень.
Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 03.07.2025 позов задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 22.05.2021 до 31.05.2023 у розмірі 274 827 грн. Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 22.05.2021 до 31.05.2023 у розмірі 274 827 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Перший апеляційний адміністративний суд постановою від 15.10.2025 скасував рішення суду першої інстанції та закрив провадження у справі № 200/3972/25.
30.10.2025 позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2025, у якій просить скасувати вказане судове рішення, а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.07.2025 залишити в силі.
Відповідно до частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2025 ухвалена за результатами розгляду справи в порядку письмового провадження.
Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 30.10.2025, тобто в межах строку касаційного оскарження, установленого нормою частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.
Право на касаційне оскарження регламентовано положеннями статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною першою якої визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Такі випадки визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, згідно із якою підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
При цьому у частині п`ятій цієї ж статті міститься перелік випадків, за яких судові рішення не підлягають касаційному оскарженню.
Так, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
На обґрунтування права на касаційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій категорії справ; справа становить значний суспільний інтерес та має для скаржника виняткове значення, оскільки стосується його права на отримання пенсії. Також позивач у касаційній скарзі стверджує, що він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами та наданою їм правовою оцінкою дають підстави для висновку про наявність в цьому випадку обставин, наведених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Підставою касаційного оскарження позивач вказав пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та навів достатні обґрунтування.
Ці доводи скаржника щодо підстави касаційного оскарження підлягають перевірці під час касаційного перегляду справи.
ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтями 328, 331, 334, 338 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2025 у справі № 200/3972/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Витребувати із Донецького окружного адміністративного суду матеріали справи №200/3972/25.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали в порядку, встановленому статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Учасникам справи встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.В. Тацій
М.І. Грицiв 
 С.Г. Стеценко ,
Судді Верховного Суду