ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року	Львів	Справа № 460/10272/24 пров. № А/857/32709/24	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Заверухи О.Б.,
суддів                                                            Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області  про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції – Зозуля Д.П.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Рівне,
дата складання повного тексту рішення – 06 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2024 року ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просила зобов`язати зарахувати до її страхового стажу період роботи з 01.01.2011 по 01.09.2012 та внести відповідні зміни та уточнення до Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб, та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу з 01.01.2011 по 01.09.2012 з 07.12.2023.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що оформлюючи пенсію та надаючи необхідні документи, виявила, що період з 01.01.2011 по 30.09.2012 не зараховано до її страхового стажу, що підтверджується даними довідки форми ок-5 від 04.04.2024. Вказує, що звернулася до відповідача із заявою про зарахування спірного періоду до її страхового стажу, однак листом від 14.05.2024 № 6185-4851/Б-02/98-1700/24 відповідач повідомив, що за даний період відсутня інформація щодо сплати страхових внесків за позивача. Зауважує, що на даний час відділ освіти Володимирецької райдержадміністрації перебуває в процесі припинення у зв`язку з прийняттям рішення засновниками про ліквідацію, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.07.2024 року, при цьому не має правонаступників. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року  адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 01.01.2011 по 30.09.2012 та внести відповідні зміни та уточнення до Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2012. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що копією архівної довідки від 04.07.2024 № 555/04-02 підтверджується, що ОСОБА_1 відпрацювала у відділі освіти Володимирецької РДА вчителем у Городецькій середній школі с. Городець Володимирецький район Рівненська область, та вказано суми нарахованої заробітної плати за 2011 рік по вересень 2012 року. Також в особових рахунках працюючих Городецької ЗОШ за 2011- 2012 роки наявні відомості про утримання відрахувань в пенсійний фонд. Відтак, суд першої інстанції прийшов до винсовку про наявність підстав для внесення відповідних змін та уточнень до Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за спірний період щодо позивача. Разом з тим, позовна вимога щодо здійснення перерахунку пенсії з 07.12.2023, з урахуванням страхового стажу з 01.01.2011 по 01.09.2012, не підлягає задоволенню, оскільки право позивача в цій частині не порушено.вказана вимога спрямована на майбутнє.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що за доданими документами відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду трудової діяльності з 01.01.2011 по 30.09.2012 позивача, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня сплата внесків. Згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1988, позивач у спірний період працювала вчителем початкових класів Городоцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Вказує, що станом на дату розгляду звернення від 11.04.2024, від органів Державної податкової служби України до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не надходила інформація по сплаті страхових внесків щодо позивача за період з 01.01.2011 по 30.09.2012 від страхувальника відділ освіти Володимирецької районної державної адміністрації (ЄДРПОУ 02145820). Зазначає, що страхувальнику - відділу освіти Володимирецької районної державної адміністрації було направлено лист Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 24.04.2024 № 1700-0704-8/23266 з проханням подати відповідні коригуючі відомості/звіти. У відповідь на лист Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 24.04.2024 відділом освіти Володимирецької районної державної адміністрації від 16.05.2024 року за № 233/01-21 повідомлено, що у зв`язку з тим, що відділ освіти Володимирецької районної державної адміністрації перебуває в стадії припинення, всіх працівників звільнено ще у грудні 2020 року, документи відділу передані в архів, тому ліквідаційна комісія не може подати коригуючі відомості.
Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, з 07.12.2023, відповідно до поданої заяви від 22.01.2024, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  із зменшенням пенсійного віку на умовах  статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Згідно із відомостей форми РС-право, страховий стаж  позивача становить 35 років 16 днів.
Згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1988, позивач з 01.01.2011 по 01.09.2012 працювала вчителем початкових класів Городоцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів.
11.04.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про внесення коригуючих даних за період з 01.01.2011 по 30.09.2012 до Реєстру застрахованих осіб та здійснити перерахунок пенсії за віком із врахуванням страхового стажу за період з 01.01.2011 по 30.09.2012.
Листом від 14.05.2024 №6185-4851/Б-02/98-1700/24 відповідач повідомив, що за даний період відсутня інформація щодо сплати страхових внесків за позивача. Станом на дату розгляду звернення від 11.04.2024 року, від органів Державної податкової служби України до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не надходила інформація по сплаті страхових внесків щодо позивача за період з 01.01.2011 по 30.09.2012 від страхувальника відділ освіти Володимирецької районної державної адміністрації (ЄДРПОУ 02145820). Повідомлено, що страхувальнику відділ освіти Володимирецької районної державної адміністрації було направлено лист Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 24.04.2024 № 1700- 0704-8/23266 з проханням подати відповідні коригуючі відомості/звіти. У відповідь на лист Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 24.04.2024 відділом освіти Володимирецької районної державної адміністрації від 16.05.2024 року за № 233/01-21 повідомлено, що у зв`язку з тим, що відділ освіти Володимирецької районної державної адміністрації перебуває в стадії припинення, всіх працівників звільнено ще у грудні 2020 року, документи відділу передані в архів тому ліквідаційна комісія не може подати коригуючі відомості.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до  статті 46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з  ст. 62 Закону № 1788-ХІІ  основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до  ст. 48 Кодексу законів про працю України  трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.
При цьому, трудова книжка, відповідно до положення  ст.48 КЗпП України, ст.62  Закону №1788  та п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, є основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника.
Згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1988, позивач з 01.01.2011 по 01.09.2012 працювала вчителем початкових класів Городоцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даного періоду роботи відповідачем суду не надано.
Таким чином, сукупний аналіз вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та встановлених обставин даної справи свідчить про правомірність заявлених позивачем вимог щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу період її роботи з 01.01.2011 по 30.09.2012.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача внести відповідні зміни та уточнення до Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб, та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу з 01.01.2011 по 01.09.2012 з 07.12.2023, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Відповідно до статті 1 Закону України  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  від 09.07.2003 № 1058-IV (далі -  Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV), застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього  Закону  підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Статтею 11 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV  визначено перелік осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.
Так, пунктом 1  статті 11 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV  встановлено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають  громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.
Частиною 1  статті 15 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV  визначено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в  статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій  статті 12 цього Закону.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього  Закону  (стаття 1 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV).
Згідно з пунктом 1  статті 14 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV  страхувальниками відповідно до цього  Закону  є: роботодавці підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14  статті 11 цього Закону.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначеніЗаконом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI  (далі -  Закон № 2464-VI).
Згідно з пунктом 10 частини першої  статті 1 Закону № 2464-VI, страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цьогоЗаконузобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Зокрема частиною першою  статті 4 Закону № 2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.
Відповідно до пункту 1 частини другої  статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Система персоніфікованого обліку була впроваджена з 01 липня 2000 року відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 1998 № 794  «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», якою доручено Пенсійному фонду разом із Міністерством праці та соціальної політики, Міністерством фінансів та Державною податковою адміністрацією забезпечити з 1 жовтня 1998 року впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та установлено, що починаючи з 1 липня 2002 року обчислення пенсій відповідно до  Закону України "Про пенсійне забезпечення"  ( 1788-12 ) здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 року за даними системи персоніфікованого облік.
Згідно з пунктом 1 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою №794 (далі - Положення №794) персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням (далі - відомості про фізичних осіб).
Пунктом 2 Положення №794 визначено, що основними завданнями персоніфікованого обліку є:
створення єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб;
створення інформаційних передумов для визначення розміру виплат за пенсійним страхуванням залежно від тривалості страхового стажу та особистого внеску фізичної особи у формування коштів цього страхування.
Згідно пункту 3 Положення №794 в основі персоніфікованого обліку лежить обов`язковість і своєчасність подання відомостей про фізичних осіб; обов`язковість використання індивідуального ідентифікаційного номера даних Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів.
Пунктом 5 Положення №794 передбачено, що персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).
Згідно з пунктом  10 Положення №794 роботодавці зобов`язані в установленому порядку подавати уповноваженому органу достовірні відомості про фізичних осіб, які працюють у них.
Отже, пенсійні органи ведуть персоніфікований облік сплати страхових внесків у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування на підставі даних про фізичну особу, які надають роботодавці, та у подальшому використовує їх у при обрахунку страхового стажу.
Також відповідно до пункту 3 Положення № 794 починаючи з 1 липня 200 року обчислення пенсій відповідно до  Закону України "Про пенсійне забезпечення"  здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 за даними системи персоніфікованого обліку.
За приписами абзацу 1 частини 2  статті 24 цього Закону,  страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього  Закону  за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (з 01.01.2004), а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим  Законом, тобто на підставі трудової книжки, диплому та ін.
Пунктом 2 частини 1  статті 14-1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"  (далі - Закон від 08.07.2010 № 2464-VI) визначено, що Пенсійний фонд та його територіальні органи зобов`язані забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру та здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру.
Відповідно до  статті 16 цього Закону, державний реєстр створюється для забезпечення: ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації; накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про сплату платниками єдиного внеску та про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та обліку виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб.
Ведення реєстру страхувальників Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до пунктів 3, 4 розділу IV Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, затвердженого  постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1  (далі - Положення № 10-1), відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. У разі припинення страхувальника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться на підставі відомостей, поданих правонаступником.
У разі припинення або зняття з обліку у фіскальних органах страхувальника без визначення правонаступника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться відповідно до рішення суду, що набрало законної сили.
Внесення змін до відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб відповідно до рішення суду, що набрало законної сили, здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі наказу керівника відповідного органу у десятиденний строк після надходження (надання особою) рішення суду.
Відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування  (форма - ОК-5) встановлено, що з 01.01.2011 по 30.09.2012 відсутні відомості про сплату страхувальником страхових внесків за ОСОБА_1 .
Скаржгник вказує, що оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня сплата внесків, відповідно до статті 24 Закону України  Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, то відповідачем не зараховано до страхового стажу періодів роботи позивача  з 01.01.2011 по 30.09.2012.
Листом від 14.05.2024 №6185-4851/Б-02/98-1700/24 відповідач на звернення позивача щодо перерахунку пенсії повідомив, що від органів Державної податкової служби України до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не надходила інформація по сплаті страхових внесків щодо позивача за період з 01.01.2011 по 30.09.2012 від страхувальника відділу освіти Володимирецької районної державної адміністрації (ЄДРПОУ 02145820). Повідомлено, що страхувальнику відділ освіти Володимирецької районної державної адміністрації було направлено лист Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 24.04.2024 № 1700- 0704-8/23266 з проханням подати відповідні коригуючі відомості/звіти. Наголошено, що суми доходів та страховий стаж будуть відображені у реєстрі застрахованих осіб після подання страхувальником відділом освіти Володимирецької районної державної адміністрації (ЄДРПОУ 02145820) розрахунку за період з 01.01.2011 по 30.09.2012 до Державної  податкової служби України та передачі його цим органом  до ПФУ.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що страхувальник відділ освіти Володимирецької районної державної адміністрації у особових рахунках працюючих Городецької ЗОШ за 2011- 2012 роки допустив описку, помилково зазначивши реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача " НОМЕР_2 " замість правильного " НОМЕР_3 ".
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що відділ освіти Володимирецької районної державної адміністрації з 16.01.2021 перебуває в стані припинення, без визначення правонаступника.
Разом з тим, копією архівної довідки від 04.07.2024 № 555/04-02 підтверджується, що ОСОБА_1 відпрацювала у відділі освіти Володимирецької РДА вчителем у Городецькій середній школі с. Городець Володимирецький район Рівненська область, та вказано суми нарахованої заробітної плати за 2011 рік по вересень 2012 року.
Також в особових рахунках працюючих Городецької ЗОШ за 2011- 2012 роки наявні відомості про утримання відрахувань в пенсійний фонд.
Відтак, наявні всі підстави для внесення відповідних змін та уточнень до Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за спірний період щодо позивача.
Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що обов`язок щодо сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків  законом  покладено на страхувальника - роботодавця, оскільки він здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи - працівника.
Застрахована особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо не подання коригуючих відомостей/звітів, та ці обставини не можуть бути підставою для не зарахування до страхового стажу такої особи періодів її роботи.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 01.01.2011 по 30.09.2012 та внесення відповідних змін та уточнень до Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2012.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року  у справі № 460/10272/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк