ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 вересня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/8120/24	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Баранник Н.П.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження       в місті Дніпрі    апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області          
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду       від 03.02.2025 року, (суддя суду першої інстанції Рянська В.В.), прийняту в порядку спрощеного провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/8120/24    за позовом ОСОБА_1 до    Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області   про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИВ:
                              24.03.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:
                              - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови, викладеної у листі № 7795-2369/Т-01/8-0400/24 від 06.02.2024, у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.08.1991 до 20.08.1999 у педагогічному училищі № 2 м. Тюмені;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.08.1991 до 20.08.1999 у педагогічному училищі № 2 м. Тюмені.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заяву позивача від 06.01.2024 про зарахування до її страхового стажу періоду роботи з 01.08.1991 до 20.08.1999 у педагогічному училищі № 2 м. Тюмені було отримано відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлену листом № 7795-2369/Т-01/8-0400/24 від 06.02.2024. Позивач вважає протиправною таку відмову, оскільки вказаний період роботи позивача підтверджується записами у її трудовій книжці. Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача права на соціальний захист. Станом на час роботи позивача у педагогічному училищі № 2 м. Тюмені була чинною Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення. Постанову Кабінету Міністрів України «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» № 1328 прийнято 29.11.2022. Тому спірний період роботи позивача має бути зарахований до її страхового стажу. Відповідачем протиправно не зараховано, що стало підставою для звернення з позовом до суду.
                              Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 03.02.2025 задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 01.08.1991 до 20.08.1999 у педагогічному училищі № 2 м. Тюмені, перетвореному на педагогічний коледж № 2.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 01.08.1991 до 20.08.1999 у педагогічному училищі № 2 м. Тюмені, перетвореному на педагогічний коледж № 2.                     
         Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в позові.
                              Апеляційна скарга обґрунтована тим, що до страхового стажу позивача  не зараховано період роботи з 01.08.1991 до 20.08.1999 у педагогічному училищі № 2 м. Тюмені, оскільки дата звільнення (20.08.1999) не збігається з датою наказу про звільнення (05.06.1999). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» Україна припинила участь в Угоді. Оскільки Україна вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсії громадянам призначаються на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV. У зв`язку з військовою агресією та введенням в Україні воєнного стану з 24.02.2022, листування з державою-агресором призупинено, запити щодо витребування довідок не здійснюються. Просить апеляційну скаргу задовольнити, відмовити в задоволені позову.
          Позивач подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на необгрунтованість доводів скарги просить рішення суду залишити без змін,  апеляційну скаргу відповідача  - без задоволення. 
                              Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
                              Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до відділу обслуговування громадян № 4 (сервісного центру) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 22.07.2022 та доданими до неї документами про проведення попереднього розрахунку пенсії, яку зареєстровано за № 3657. До заяви було додано у тому числі трудову книжку серії НОМЕР_1 .
Відповідно до розрахунку стажу позивача (форма РС-право) страховий стаж ОСОБА_1 , обчислений до 30.06.2022, становить 26 років 10 місяців 05 днів. До страхового стажу зараховано такі періоди: 01.09.1979-25.06.1983, 01.09.1984-01.07.1988 (навчання у вищих/середніх НЗ); 15.08.1988-27.08.1989, 01.09.1989-31.10.1990, 01.11.1990-29.07.1991, 01.09.1999-18.05.2001, 27.08.2007-30.06.2022.
У матеріалах пенсійної справи позивача, копію якої надано відповідачем, міститься протокол призначення пенсії (рішення № 045650013076) від 29.07.2022, у якому наявні відомості про дату звернення ОСОБА_1 – 22.07.2022, вік – 58 років 06 місяців 23 дні, ознака роботи – працює, страховий стаж - 26 років 10 місяців 05 днів, та складові розрахунку майбутньої пенсії.
На звернення позивача від 06.01.2024 (вх. № 2369/Т-0400-24 від 15.01.2024) з питання пенсійного забезпечення листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 7795-2369/Т-01/8-0400/24 від 06.02.2024 було повідомлено, що 22.07.2022 позивач звернулася до відділу обслуговування громадян № 4 (сервісного центру) із заявою та доданими до неї документами щодо попереднього розрахунку страхового стажу. Страховий стаж, зарахований до 30.06.2022, становить 26 років 10 місяців 05 днів. За результатами розгляду заяви прийнято рішення, копію якого направлено позивачу листом № 0400-010207-8/78095 від 01.08.2022. До страхового стажу не зараховано період роботи з 01.08.1991 до 20.08.1999 у педагогічному училищі № 2 м. Тюмені, оскільки дата звільнення (20.08.1999) не збігається з датою наказу про звільнення (05.06.1999). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» Україна припинила участь в Угоді. Оскільки Україна вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсії громадянам призначаються на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV. У зв`язку з військовою агресією та введенням в Україні воєнного стану з 24.02.2022, листування з державою-агресором призупинено, запити щодо витребування довідок не здійснюються. Листом також роз`яснено, що для визначення права на призначення пенсії та перевірки документів, необхідних для призначення пенсії, ОСОБА_1 може звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру).
Не погоджуючись із не зарахуванням до страхового стажу періодів роботи, позивач звернувся до суду з даним позовом.
                              Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на пенсійні виплати не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди, а тому позиція відповідачів суперечить принципу верховенства права, а отже, Головними управліннями Пенсійного фонду України в Дніпропетровській областях протиправно не зараховано до страхового стажу період роботи позивача на території російської федерації, а відтак підлягає зарахуванню.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Статтею 8 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом "Про пенсійне забезпечення".
Судом встановлено, що до набрання чинності Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” питання пенсійного забезпечення врегульовані були Законом України “Про пенсійне забезпечення”.
Так, статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” передбачено, що “Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України”.
Відповідно “Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній”, затвердженого постановою КМ України № 637 від 12.08.1993 р. встановлено, що “Основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків”.
Таким чином, судом встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І тільки за відсутності трудової книжки чи відповідних записів у ній Управління Пенсійного фонду може обчислити трудовий стаж на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб та інших первинних документів.
Така правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 07.02.2018 р. по справі № 275/615/17.
Відповідно статті 4 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” встановлено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору”.
Статтею 10 Закону України “Про зайнятість населення” передбачено, що “ 1. Громадяни України мають право займатися трудовою діяльністю за кордоном, якщо така діяльність не заборонена законодавством України та держави перебування. Права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України”.
23.12.2022 р. набрав чинності Закон України від 01.12.2022 р. № 2783-IX “Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 р.”, відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22.01.1993 р. і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 р. № 240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 р., вчиненого від імені України у м. Москві 28.03.1997 р. і ратифікованого Законом України від 03.03.1998 р. № 140/98-ВР.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 р. № 1328 “Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення” передбачено вихід України з Угоди від 13.03.1992 р. Крім того, з 01.01.2023 р. російська федерація припинила участь в Угоді від 13.03.1992 р.
Після зупинення дії Конвенція 1993 року не застосовуватиметься у відносинах з російською федерацією щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених у російській федерації, незалежно від дати їх видачі, посвідчення.
За результатами письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав стосовно рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р., зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України 19.06.2023 р.
Оскільки позивач набула спірний стаж до вказаної дати, тому суд розглядає справу за нормами законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, у тому числі з урахуванням положень Угоди.
Нормами статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р. встановлено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.
Статтею 6 цієї Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
За змістом ст. 7 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 р. встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р. та двосторонніми угодами в цій галузі.
Абзацами 2, 3 статті 6 Угоди від 14 січня 1993 року визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Відтак, положення Угоди від 14.01.1993 р. розповсюджуються також і на питання, пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних і з їх перерахунком. Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві, зареєстрованому на території російської федерації після 13.03.1992 р., то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в російській федерації. Тобто існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.
Таким чином, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права особи на пенсію та при її обчисленні.
Приписами статті 11 Угоди встановлено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в установленому порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, які входили до складу СРСР до 01.12.1991 р., приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.
Частиною 2 статті 4 Угоди “Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів” від 15.04.1994 р., ратифікованої Законом України від 11.07.1995 р. № 290/95-ВР, визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Отже, обчислення стажу роботи позивача здійснюється згідно із законодавством російської федерації, на території якої у спірний період відбувалась її трудова діяльність.
29.11.2022 р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову “Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення”, згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 року у м. Москві.
Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р. підлягає врахуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в російській федерації, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.
Тому, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, повинні враховуватися при встановленні права особи на пенсію та її обчислення.
Згідно з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , заповнена вперше 07.07.1988, містить, зокрема, такі записи про її роботу, які стосуються спірного періоду:
запис № 11 – 01.08.1991 прийнята викладачем музики в педагогічному училищі № 2 м. Тюмені (наказ № 24 від 05.08.1991);
запис № 12 – 02.09.1993 педагогічне училище № 2 м. Тюмені перетворено на педагогічний коледж № 2 (наказ Міністерства освіти РФ № 388 від 02.09.1993);
запис № 13 – 14.08.1995 присвоєно 11 розряд (наказ № 19 від 28.08.1995);
зазначено про допущення помилки в записі № 11 та вважати правильним запис № 11 – 01.08.1991 прийнята викладачем теорії музики, музичної літератури та фортепіано (наказ № 24 від 05.08.1991);
запис № 14 – 27.10.1997 присвоєно 12 розряд ІІ категорії (наказ № 51 від 27.10.1997);
запис № 15 – 09.04.1999 присвоєно 13 розряд І категорії (наказ № 11 від 16.04.1999);
запис № 16 – 20.08.1999 звільнена на підставі ст. 31 КЗпП РФ за власним бажанням (наказ № 9-к від 05.06.1999).
Трудова книжка позивача ОСОБА_1 НОМЕР_1 містить усі необхідні записи, що підтверджують період виконуваної роботи є посилання на розрахункові відомості, у тому числі і на періоди роботи в рф з 01.08.1991 до 20.08.1999роки.
Проте, відповідач протиправно відмовив у зарахуванні вказаного періоду роботи позивача, оскільки припинення участі російської федерації в Угоді, так само як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 р. № 1328 “Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення” не є підставою для відмови в зарахуванні до страхового стажу так і до пільгового стажу позивача періоду його роботи у російській федерації, адже такий стаж набутий позивачем до прийняття відповідних рішень.
Отже, право позивача на пенсійні виплати не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди, а тому позиція відповідачів суперечить принципу верховенства права, а отже, Головними управліннями Пенсійного фонду України в Дніпропетровській областях протиправно не зараховано до страхового стажу період роботи позивача на території російської федерації, а відтак підлягає зарахуванню.
Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від № 7795-2369/Т-01/8-0400/24 від 06.02.2024 в частині не зарахування спірного періоду з 01.08.1991 до 20.08.1999роки є протиправним та підлягає скасуванню.
                              Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спрастовують висновки суду першої інстанції, а тому  апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
                              Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
                         Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
                                     Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 в адміністративній справі № 160/8120/24    – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник