ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року	Львів	Справа № 500/6093/24 пров. № А/857/987/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Матковської З.М., Ніколіна В.В., 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року (головуючий суддя: Осташ А.В., місце ухвалення - м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до   Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
встановив:
ОСОБА_1 , 08.10.2024 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 191950004456 від 03.09.2024 про відмову у перерахунку пенсії на підставі заяви від 29.08.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди   роботи у Державній фінансовій інспекції в Тернопільській області з 17.01.2012 по 24.04.2013 і у Редакції газети Тернопільської обласної ради і облдержадміністрації «Свобода» з 25.04.2013 по 01.05.2016;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 на   пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 та здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії з 29.04.2024 з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 28.08.2024 №143, від 28.08.2024 № 144, від 28.08.2024 № 145, виданих Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначено ОСОБА_1 з 28.09.2019 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Позивач, 29.08.29024  звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про перехід на пенсію за віком, як державному службовцю, згідно з Законом України «Про державну службу». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській   області № 191950004456 від 03.09.2024     відмовлено    ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно   до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з відсутністю   необхідного стажу державної служби.
Позивач вважає, що відповідачем безпідставно не зараховано до його стажу державної служби періоди роботи у Державній фінансовій інспекції в Тернопільській області з 17.01.2012 по 24.04.2013 і у Редакції газети Тернопільської обласної ради і облдержадміністрації «Свобода» з 25.04.2013 по 01.05.2016, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним   та скасовано   рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області області № 191950004456 від 03.09.2024 про відмову у перерахунку пенсії на підставі заяви від 29.08.2024
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди   роботи у Державній фінансовій інспекції в Тернопільській області з 17.01.2012 по 24.04.2013 і у Редакції газети Тернопільської обласної ради і облдержадміністрації «Свобода» з 25.04.2013 по 01.05.2016.
Зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 29.08.2024   щодо переведення на пенсію державного службовця, з урахування правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відмовлено в задоволенні інших вимог. 
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII з 29.08.2024 та здійснити нарахування (перерахунок) і виплату такої пенсії з 29.08.2024 з урахуванням відомостей, зазначених у довідках Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 28.08.2024 № 143, від 28.08.2024 № 144, від 28.08.2024 № 145 – скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення такого змісту: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII з 29.08.2024 та здійснити нарахування (перерахунок) і виплату такої пенсії з 29.08.2024 з урахуванням відомостей, зазначених у довідках Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 28.08.2024 № 143, від 28.08.2024 № 144, від 28.08.2024 № 145». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги покликається на те, що зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , з 28.09.2019 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач, 29.08.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про переведення з пенсії по віку, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по віку як державному службовцю згідно з Законом України «Про державну службу».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 191950004456 від 03.09.2024 відмовлено ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу2, у зв`язку з тим, що станом на 01.05.2016 заявник не має 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. За наданими документами встановлено, що набутий стаж на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VІII від 10.12.2015 (01.05.2016) на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993  становить 9 років 11 місяців 06 днів.
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходи з того, що період роботи ОСОБА_1 у Державній фінансовій інспекції в Тернопільській області з 17.01.2012 по 24.04.2013 тривалістю 01 рік 03 місяці 08 днів підлягає зарахуванню до стажу державної служби та стаж роботи ОСОБА_1 на посаді заступника редактора в Редакції газети Тернопільської обласної ради і облдержадміністрації «Свобода2 з 25.04.2013 по 01.05.2016 підлягає зарахуванню до стажу державної служби.
Крім цього, суд першої інстанції дійшов висновку, що суд позбавлений можливості у межах розгляду цієї справи встановити наявність чи відсутність у позивача права на призначення пенсії відповідно до  Закону № 3723-XII та не може перебирати на себе вирішення питання, яке входить до компетенції відповідного суб`єкта владних повноважень, оскільки приймаючи рішення про відмову в переведенні на пенсію державного службовця та перерахунку пенсії, не надало оцінки обставинам наявності в позивача станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років, якщо на зазначену дату він займав посаду державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працював станом на 01.05.2016 на державній службі). Також, не надано правової оцінки щодо можливості врахування при визначенні розміру пенсії державного службовця долучених до заяви довідок Байковецької сільської ради від 28.08.2024 № № 143, 144, 145, враховуючи ту обставину, що на зазначеній у цих довідках посаді з позивач згідно із записами трудової книжки почав працювати з 01.02.2023, тобто після 01.05.2016. 
Частиною 1   ст. 308 КАС України   передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, відповідачем не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1   ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині, в якій позивачу відмовлено у задоволені позову.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), який також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців встановлені Законом України «Про державну службу».
Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі також - Закон № 889-VIII), 01.05.2016 набув чинності та згідно частини 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі також - Закону № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
До набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII - 01.05.2016, право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України “Про державну службу” № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.
Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
З огляду на зміст зазначених норм чинного законодавства, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII - 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII вік і страховий стаж.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач при зверненні з апеляційною скаргою покликається на те, що відновлення порушених у спірних правовідносинах по суті не є ефективним,  а судом першої інстанції помилково не задоволено позовні вимоги в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII з 29.08.2024 та здійснити нарахування (перерахунок) і виплату такої пенсії з 29.08.2024 з урахуванням відомостей, зазначених у довідках Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 28.08.2024 № 143, від 28.08.2024 № 144, від 28.08.2024 № 145.
Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі покликання безпідставними, з огляду на таке.
Так, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З приписів вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акту.
Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи.
Відповідно до ст. 90 Закону № 889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до  Закону України  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Статтею 58 Закону № 1058-IV, визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. 
Отже, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях обрахунку стажу та призначення пенсії.
Суд не уповноважений встановлювати наявність чи відсутність всіх підстав для призначення чи відмови у призначенні (перерахунку) пенсії, тобто не може підміняти пенсійний орган, який, відповідно до Закону № 1058-IV, уповноважений на виконання наведених вище функцій.
Враховуючи вищенаведене, оскільки пенсійний орган при відмові у перерахунку пенсії не зарахував позивачу до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 у Державній фінансовій інспекції в Тернопільській області з 17.01.2012 по 24.04.2013 і у Редакції газети Тернопільської обласної ради і облдержадміністрації «Свобода» з 25.04.2013 по 01.05.2016, а тому при виконанні рішення суду в цій частині, відповідачу необхідно буде вчинення дій щодо проведення нового розрахунку стажу роботи державної служби позивача, з урахуванням висновків викладених в рішенні суду першої інстанції.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII з 29.08.2024 та здійснити нарахування (перерахунок) і виплату такої пенсії з 29.08.2024 з урахуванням відомостей, зазначених у довідках Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 28.08.2024 № 143, від 28.08.2024 № 144, від 28.08.2024 № 145, задоволенню не підлягають, як передчасні. 
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –
постановив:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі № 500/6093/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	В. В. Ніколін