ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2025 року
м. Харків
справа № 635/1409/24
провадження № 22-ц/818/3544/25
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого –                Пилипчук Н.П.,
суддів –                        Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря –        Львової С.А.,
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідачі – спеціаліст 1 категорії (землевпорядника) Височанської селищної ради Ширяєв В.В., голова Височанської селищної ради Мороз О.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області 14 квітня 2025 року в складі судді Березовської І.В.
в с т а н о в и в:
У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до спеціаліста 1 категорії (землевпорядника) Височанської селищної ради Ширяєва Володимира Володимировича, голови Височанської селищної ради Мороза Олександра Васильовича про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю та діями посадових осіб органу місцевого самоврядування.
Позовна заява мотивована тим, що 08 квітня 2022 року він звернувся до Височанської селищної ради з запитом на отримання інформації про Комісію з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Височанської селищної ради. Його запит прийняв спеціаліст 1 категорії (землевпорядник) Височанської селищної ради Ширяєв В.В., проте відповіді на свій запит у встановлений законом строк він не отримав. 
07 червня 2022 року він звернувся за захистом порушеного права на інформацію до Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини. Результатом його звернення стала відповідь секретаря Височанської селищної ради Мельник Т. від 08 липня 2022 року за вих. № 03-09/855, згідно якої його запит не було зареєстровано у Журналі реєстрації інформаційних запитів. 
22 липня 2022 року він повторно звернувся з запитом до Височанської селищної ради, проте відповіді у встановлений законом строк знов не отримав. 
У зв`язку з чим позивач вважає, що йому завдано моральну шкоду протиправними діями спеціаліста 1 категорії (землевпорядника) Височанської селищної ради Ширяєва В.В., яка полягає в прийнятті його запиту без належної реєстрації та в подальшому втрати запиту, та протиправною бездіяльністю голови Височанської селищної ради ОСОБА_2 , який не забезпечив організацію роботи підконтрольної установи відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» в частині прийняття та реєстрації інформаційних запитів та не надав відповіді на його запити.
Просив стягнути з голови Височанської селищної ради Мороза О.В. та спеціаліста 1 категорії (землевпорядника) Височанської селищної ради ОСОБА_3 на його користь 750 000 гривень моральної шкоди з кожного.
Рішенням Харківського районного суду Харківської області 14 квітня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що порушення права на інформацію стосувалось виключно свідомого знищення його запиту на інформацію ОСОБА_3 , а дії ОСОБА_2 стосувались неналежної організації прийому інформаційних запитів, що також порушило його права. За вказані дії посадові особи Височанської селищної ради несуть персональну відповідальність. В позові він не оскаржував саме факт ненадання йому інформації розпорядником інформації, а позовні вимоги стосувались посадових осіб, які неналежним чином виконували свої службові обов`язки.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення – залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з неналежним суб`єктним складом відповідачів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Височанської селищної ради з інформаційним запитом стосовно надання документів ,а саме: рішення про утворення Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Височанської селищної ради, Положення про Комісію з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Височанської селищної ради, а також інформації щодо персонального складу Комісії. 
07 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини щодо не отримання відповіді від Височанської селищної ради на його п`ять запитів від 08 квітня 2022 року. 
08 липня 2022 року Височанська селищна рада листом №03-09/855 повідомила начальника Управління моніторінгу прав на звернення та інформацію Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та ОСОБА_1 про те, що у журналі реєстрації інформаційних запитів, що надходять до Височанської селищної ради, отримання п`яти запитів позивача від 08 квітня 2022 року не зафіксовано. 
22 липня 2022 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Височанської селищної ради з аналогічним інформаційним запитом.
Листом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 27 липня 2022 року повідомлено ОСОБА_1 , що запитувана інформація щодо утворення у Височанській селищній раді Ради оборони буде надана йому після скасування воєнного стану.
Крім того, 22 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Височанської селищної ради з інформаційним запитом щодо надання посадових обов`язків землевпорядника Височанської селищної ради. 
Листом Височанської селищної ради від 25 серпня 2023 року ОСОБА_1 повідомлено, що Височанська селищна рада розглянула його інформаційний запит від 22 серпня 2023 року (вх. № 112/03-11 від 22 серпня 2023 року) та зазначила в структурі апарату Височанської селищної ради та її виконавчих органів відсутня посада «землевпорядника», тому Височанська селищна рада не має можливості надати посадові обов`язки землевпорядника.
Листом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 16 жовтня 2023 року на запит ОСОБА_1 від 11 жовтня 2023 року (вх..№ 144/03-17 від 11жовтня 2023року) надана інформація, що ОСОБА_3 призначений на посаду спеціаліста І категорії. Відповідно до Типових професійно-кваліфікаційних характеристик посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених Наказом Національного агентства України з питань державної служби 07листопада 2019 року № 203-19, кваліфікаційні вимоги для посади спеціаліста І категорії не передбачають наявність Кваліфікаційного сертифікату.
16 жовтня 2023 року на запит від 11 жовтня 2023 року (вх.№ 145/03-17 від 11 жовтня 2023 року) ОСОБА_1 надано копію розпорядження Височанського селищного голови від 14 травня 2018 року №23/04-01 «Про прийняття на посаду спеціаліста 1 категорії (землевпорядника) ОСОБА_3 ».
15 грудня 2023 року на запит від 11 жовтня 2023 року (вх. № 145/03-17 від 11 жовтня 2023 року) щодо надання документу-іспиту, що склав ОСОБА_3 ОСОБА_1 надано копію Протоколу №7 засідання конкурсної комісії Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 10 травня 2018 року.

У статті 6 Конвенції вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України).
У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. 
Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61 -2417сво19).
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, завдану органом державної влади, їх посадовими та службовими особами, передбачені нормами статей 1167, 1173, 1174 ЦК України, відповідно до яких:
моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом;
шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадової або службової особи при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (статті 1173, 1174 ЦК України).
Відповідно до статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем у цивільному процесі можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника (частина четверта статті 58 ЦПК України).
Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 172 ЦК України).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі № 459/274/17 (провадження № 61-25576сво18) зроблено висновок, що "тлумачення статей 2, 11, 172, 1167, 1173 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Тобто боржником є відповідний орган місцевого самоврядування, яка бере участь у справі як відповідач".
Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).
Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу, його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість, саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.
Тобто відповідач це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі, належному відповідачеві.
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частини перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16 (провадження № 14-61цс18)).
Таким чином, пред`явлення позовних вимог до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Звертаючись до суду першої інстанції ОСОБА_1 посилався на те, що йому завдано моральну шкоду протиправними діями спеціаліста 1 категорії (землевпорядника) Височанської селищної ради Ширяєва В.В., яка полягає в прийнятті його запиту без належної реєстрації та в подальшому втрати запиту, та протиправною бездіяльністю голови Височанської селищної ради Мороза О.В., який не забезпечив організацію роботи підконтрольної установи відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» в частині прийняття та реєстрації інформаційних запитів та не надав відповіді на його запити.
За змістом статті 1174 ЦК України за вимогами про відшкодовування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадовою або службовою особи органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, належним відповідачем є саме відповідний орган місцевого самоврядування.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується й суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги, за встановлених у цій справі обстави, не підлягають до задоволення, оскільки позивачем належна для захисту прав позивача вимога про відшкодування моральної шкоди, завданої посадовими особи органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень має бути заявлена до відповідного органу місцевого самоврядування, тобто до Височанської селищної ради. 
Однак в даній справі в якості відповідачів зазначено спеціаліста 1 категорії (землевпорядника) Височанської селищної ради Ширяєв В.В. та голову Височанської селищної ради Мороз О.В., які є посадовими особами Височанської селищної ради.
До суду першої інстанції ОСОБА_1 не звертався з клопотанням про залучення до участі у справі Височанської селищної ради.
Таким чином, установивши, що позов пред`явлено до неналежного кола осіб, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволення позову з цих підстав.
Водночас ОСОБА_1 не позбавлений права на пред`явлення позову до суду до належного відповідача.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Харківського районного суду Харківської області 14 квітня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий                                                                Н.П. Пилипчук

Судді                                                                        О.В. Маміна

       О.Ю. Тичкова