Справа №591/4517/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Янголь Є. В.	
Номер провадження 33/816/834/25 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кудлюка О.І. з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Зарічного районного суду м. Суми від 06 травня 2025 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. 
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 травня 2025 року  водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він о 21.15 год. в м. Суми по вул. Г. Крут в районі буд. 1/3, керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу Alcotest Drager 7510, результат огляду позитивний 0,64 ‰, своїми діями порушив п.2.9 «а» ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КпАП України.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Кудлюк О.І. подав апеляційну скаргу в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Зарічного районного суду м. Суми від 06.05.2025 року, скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.  
В обґрунтування вимог поновлення строку на апеляційне оскарження постанови вказував, що з копією постанови суду захисник ОСОБА_1 – адвокат Кудлюк О.І. ознайомився тільки 22.05.2025 року, після укладання договору про надання правничої допомоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що з показів водія ОСОБА_1 останній зазначив, що продувка Драгером проводилась тричі, тобто працівників поліції попередні два рази не запевнили у відсутності стану алкогольного сп`яніння і вони вже в третій раз виявили покази, що можливо перевищували допустимі.  
Зазначав, що на час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 проходив лікування травм та пошкоджень, отриманих під час виконання бойових завдань, однак зазначені обставини не були прийняті співробітниками поліції до врахування, як і не були перевірені судом першої інстанції, бо правопорушник до суду не викликався і судових повісток не отримував. Працівниками поліції він не був проінформований про день, час і місце розгляду матеріалів справи, чим був позбавлений Конституційного права на захист власних інтересів і права на справедливий розгляд справи.  
Наголошував, що хоча і в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до медичного закладу, однак самостійно пройти даний меддогляд не виявилось можливим, так як виникли невідкладні справи, які стали йому на заваді, тобто якщо йому було б запропоновано пройти його на місці він це зробив, але їхати до медичного закладу йому завадив вечірній стан і необхідність прибути до місця дислокації службового підрозділу. 

У судове засідання, призначене на 08:30 год 08.10.2025, до апеляційного суду ОСОБА_2 разом із своїм захисником – адвокатом Кудлюком О.І. не з`явилися, хоча про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявним рекомендованим повідомлення, яке надійшло на адресу суду.
Адвокат Кудлюк О.І. також був повідомлений у передбачений законом спосіб, а саме шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України», із зазначенням часу, дати та місця судового засідання в суді апеляційної інстанції.
При вирішенні питання щодо можливості здійснення апеляційного розгляду за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Кудлюка О.І., апеляційний суд враховує наступне.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").
У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.
Враховуючи вище зазначене та принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд поданої апеляційної скарги захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кудлюка О.І. з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Зарічного районного суду м. Суми від 06 травня 2025 року у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, і в даному випадку права останнього на доступ до правосуддя, не є порушеним.

Що стосується клопотання захисника Кудлюка О.І. про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення, то з врахуванням вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, вказане клопотання підлягає до задоволення, оскільки причини, зазначені останнім в обґрунтування пропуску строку, апеляційний суд визнає поважними.
При цьому, перевіряючи законність прийнятого рішення в межах поданої захисником Кудлюком О.І.  апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
   
Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №306684 від 20.04.2025; 
- результатом проведеного тесту на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатору Drager, тест № 389 від 20.04.2025, результат, якого становить 0,64‰;
- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, згідно якого, з результатами огляду на стан сп`яніння 0,64 ‰ ОСОБА_1 згоден;
- відео-файлами, які містяться на DVD-R дисках лазерних систем зчитування, з яких вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, а саме перетин подвійної суцільної лінії. При спілкуванні працівників поліції з водієм, у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Після чого працівниками поліції було запропоновано водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 7510» на що він погодився. Результат тесту склав 0, 64‰, з результатом згоден. Після чого був відсторонений від керування та на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, який він підписав добровільно.
Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9 «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
Доводи апелянта, про те що огляд на стан сп`яніння  за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 7510» проводився тричі, тобто працівників поліції попередні два рази не запевнили у відсутності стану алкогольного сп`яніння і вони вже в третій раз виявили покази, що можливо перевищували допустимі, суд вважає такими, що не спростовують достовірність результату. 
Із відеозапису записаного на нагрудну камеру працівника поліції, вбачається, що ОСОБА_1 після роз`яснення працівників поліції як проводиться вимірювання приладом, не здійснював повноцінний видих у прилад, у зв`язку з чим показники не були зафіксовані.  
Остаточний тест було проведено із дотриманням вимог п. 7 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, що підтверджується відеозаписом, а саме водій здійснив достатній видих, прилад видав цифровий показник більше 0, 64 проміле алкоголю в крові, результат якого було оголошено водію, надруковано, підписано особисто ОСОБА_1 та долучено до матеріалів справи. Таким чином, доводи апелянта є необґрунтованими. 

Доводи апелянта, про те що ОСОБА_1 на час спілкування з працівниками поліції проходив лікування травм та пошкоджень, отриманих під час виконання бойових завдань та зазначені обставини не були прийняті співробітниками поліції до врахування, як і не були перевірені судом першої інстанції, суд не може взяти до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували факт прийому лікарських препаратів чи проходження курсу лікування на момент події. Крім того, із відеозапису та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що у водія були наявні характерні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголь з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови). Також з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 будь-яким чином повідомив працівників поліції про проходженням ним лікування, а тому посилання на лікування є лише припущенням і не спростовує встановленого судом першої інстанції факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. 
Доводи апелянта про те, що особа, що притягається до адміністративної відповідальності не був проінформований працівниками поліції про день, час і місце розгляду матеріалів справи, чим був позбавлений Конституційного права на захист власних інтересів і права на справедливий розгляд справи, суд вважає безпідставними, оскільки із матеріалів справи вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення особі було повідомлено дату, час і місце судового розгляду,  про що зроблено відповідну відмітку у п. 12 протоколу про адміністративне правопорушення, під якою міститься власноручний підпис ОСОБА_1 . 
Таким чином, ОСОБА_1 згідно вимог ст. 278 КУпАП був належним чином повідомлений про дату і час судового засідання, тому він мав можливість з`явитись до суду першої інстанції для надання пояснень або повідомити суд про причини своєї неявки. Крім того, обставини, які б свідчили про те, що він не міг реалізувати своє право на захист, матеріалами справи не підтверджується. Тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.  
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти медичний огляд, а їхати самостійно до медичного закладу йому завадив вечірній стан і необхідність прибути до місця дислокації службового підрозділу, не відповідає дійсності. 
Так з відеозапису вбачається, що після проведення огляду із застосуванням приладу «Alcotest Drager 7510» поліцейські повідомили про право пройти огляд у закладі охорони здоров`я у разі не згоди з результатом тесту, однак водій ОСОБА_1 , не висловив чіткої незгоди з результатами огляду та не заявляв про бажання пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я. З окремих фраз («я готовий здати всі аналізи») не вбачається однозначного волевиявлення щодо проведення медичного огляду, а тому у працівників поліції не виник обов`язок направляти особу до медичного закладу.  Крім того, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в матеріалах справи відсутнє. Таким чином, процедура огляду проведена належним чином і доводи апелянта у цій частині суд не може взяти до уваги. 

Таким чином, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.
Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокату Кудлюку О.І. строк на апеляційне оскарження постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 травня 2025 року. 
Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Кудлюка О.І. на цю постанову – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.