ПОСТАНОВА 
іменем України

23 вересня 2025 року                                                         м. Кропивницький

справа № 2-118/11
провадження № 22-ц/4809/1521/25 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Мурашка С.І., 
за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи: 
заявник –  державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Короб Іван Сергійович,
заінтересовані особи - Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест»,
особа, яка подає апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Фортечного районного суду міста Кропивницький від 10 липня 2025 року у складі судді Варакіної Н.Б.,
 
В С Т А Н О В И В :

У липні 2025 року державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Короб Іван Сергійович звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житлового будинку АДРЕСА_1 .
В обґрунтування подання посилався на те, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №58759331 з примусового виконання виконавчого листа №2-118/11, виданого 02 лютого 2011 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 кредитної заборгованості у розмірі 885350,06 грн, судового збору у розмірі 566,60 грн з кожного та витрат за інформаційно-технічне забезпечення у розмірі по 40 грн з кожного на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Кіровоградська філія АТ «Банк «Фінанси та Кредит». 
11 жовтня 2024 року державний виконавець направив запит ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» щодо надання вичерпної інформації про залишок боргу за вищезазначеним виконавчим
листом. 
Листом від 17 жовтня 2024 року №2196 ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» надало відповідь на запит та зазначило про те, що у ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» наявна відповідь від АТ «Банк «Фінанси і Кредит», яка надавалась Подільському ВДВС у м. Кропивницькому Кропивницького ГТУЮ у Кіровоградській області, де повідомлено, що залишок заборгованості ОСОБА_1 за виконавчим листом №2-118/11, виданим Кіровським районним судом м. Кіровограда, складає 364371,77 грн. Зазначена відповідь датована 20 вересня 2019 року, після дати надання відповіді АТ «Банк «Фінанси і Кредит» з боржника на користь стягувача стягнуто кошти в загальній сумі 5862,89 грн.
Вказав, що залишок боргу за виконавчим листом складає 358508,88 грн на користь стягувача та 88132,49 грн виконавчого збору. 
Відповідно до частини 7 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік з 01.01.2025 установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 8 000 грн. Отже, загальна сума заборгованості за виконавчим провадженням становить 449541,37 грн, що перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати. Як свідчать відомості з Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Постановою державного виконавця Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області від 29 жовтня 2024 року ВП №58759331 накладено арешт на майно боржника.
27.11.2024, 23.12.2024 та 01.04.2025 державним виконавцем здійснювались виходи за адресою місця знаходження майна боржника, а саме: АДРЕСА_1 , з метою його опису та реалізації у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.
Про вчинення виконавчих дій, а саме щодо опису майна належного на праві власності боржнику майна, завчасно було повідомлено боржника, представника боржника - адвоката Березовську Ірину Анатоліївну та стягувача. Клопотань про перенесення вчинення виконавчих дій від сторін виконавчого провадження або їхніх представників не надходило. Жодна із сторін 01.04.2025 року в зазначений час та місце не з`явилась. В результаті вище зазначених виходів за адресою місця знаходження майна боржника виконавчі дії щодо опису майна належного на праві власності боржнику не виявилися можливими у зв`язку з відсутністю доступу до майна.
30 квітня 2025 року державним виконавцем направлено вимогу боржнику, у якій зазначено про те, що 20.05.2025 о 11.00 год, за адресою знаходження нерухомого майна, саме: АДРЕСА_2 , будуть проводитися виконавчі дії щодо опису та арешту нерухомого майна, належного на праві власності боржнику - ОСОБА_1 . ОСОБА_1 зобов`язано надати доступ до нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , для проведення виконавчих дій. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення боржником отримано вимогу 06.05.2025 року.
20 травня 2025 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою місця знаходження майна боржника, а саме: АДРЕСА_1 , з метою його опису та арешту у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку. Клопотань про перенесення вчинення виконавчих дій від боржника не надходило. В результаті зазначених виходів за адресою місця знаходження майна боржника виконавчі дії щодо опису майна, належного на праві власності боржнику, не виявилися можливими у зв`язку з відсутністю доступу до майна. 
Відповідно до запитів на отримання інформації, що становить банківську таємницю, до банківських установ на рахунках боржника відсутні кошти для задоволення вимог стягувача, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження. Відповідно до відповідей на запити до МВС України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів - у МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби. Відповідно до відповідей Пенсійного фонду України про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду
України, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про їх останнє місце роботи місяць та рік, останнього місця роботи фізичної особи - боржника, або нарахованої пенсії боржнику - 01.09.2021.
Посилаючись на зазначені вище обставини, з метою забезпечення виконання виконавчого провадження про стягнення коштів з ОСОБА_1 , просив суд вирішити питання про примусове проникнення до нерухомого майна.
Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницький від 10 липня 2025 року подання державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Короба Івана Сергійовича про примусове проникнення до житла задоволено. Надано дозвіл державному виконавцю Подільського ВДВС м. Кропивницький ПМУЮ (м. Одеса) Коробу Івану Сергійовичу на примусове проникнення в житловий будинок АДРЕСА_1 , належний на праві власності боржнику - ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні подання.
ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» направило до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просило ухвалу Фортечного районного суду міста Кропивницький від 10 липня 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - без задоволення. 
У судовому засіданні апеляційного суду представник ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» адвокат Шкільняк Я.С. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Адвокат Березовська І.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з незадовільним фізичним станом. Колегія суддів визнала клопотання необґрунтованим та постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності належним чином повідомлених заявника та ОСОБА_1 на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що постановою державного виконавця Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області від 02 квітня 2019 року відкрито виконавче провадження №58759331 з примусового виконання виконавчого листа №2-118/11, виданого 02 лютого 2011 року Кіровським районним судом м. Кіровограда, про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 кредитної заборгованості у розмірі 885350,06 грн, судового збору у розмірі 566,60 грн з кожного та витрат за інформаційно-технічне забезпечення у розмірі по 40 грн з кожного на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Кіровоградська філія АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (т.2 а.с.44).
Супровідним листом від 02 квітня 2019 року №11476/ц.20-28/4 боржнику направлено для виконання та до відома копію зазначеної вище постанови від 02 квітня 2019 року (т.1 а.с.43 зворот).
20 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до державного виконавця Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження (т.2 а.с.45).
Як убачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №401123174 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (т.2 а.с.49).
Постановою державного виконавця Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області від 29 жовтня 2024 року ВП №58759331 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 (а.с.51 зворот).
29 жовтня 2024 року державним виконавцем зареєстровано обтяження нерухомого майна боржника за номером 57322726 (т.2 а.с.52-53).
27.11.2024 року, 23.12.2024 року та 01.04.2025 року державним виконавцем здійснювались виходи за адресою місця знаходження майна боржника, а саме: АДРЕСА_1 , з метою його опису та реалізації в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку, про що складено відповідні акти (т.2 а.с.54,55, 59 зворот).
30 квітня 2025 року державним виконавцем Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області направлено вимогу №20351/33.17-27/5 боржнику ОСОБА_1 , у якій зазначено про те, що 20.05.2025 об 11.00 год за адресою знаходження нерухомого майна, саме: АДРЕСА_2 , будуть проводитися виконавчі дії щодо опису та арешту нерухомого майна, належного на праві власності боржнику - ОСОБА_1 . ОСОБА_1 зобов`язано надати доступ до нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , для проведення виконавчих дій. Вимогу отримано боржником 06.05.2025 (т.2 а.с.60-61).
Як свідчить акт від 20 травня 2025 року державним виконавцем Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області здійснено вихід за адресою місця знаходження майна боржника, а саме: АДРЕСА_1 , з метою його опису та арешту в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку. Клопотань про перенесення вчинення виконавчих дій від боржника не надходило. У результаті виходів державного виконавця за адресою місця знаходження майна боржника виконавчі дії щодо опису майна належного на праві власності боржнику не виявилися можливими у зв`язку з відсутністю доступу до майна (т.2 а.с.61 зворот-62).
На запит державного виконавця МВС України надало відповідь від 28.03.2025 №259896239 щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів про те, що в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби (т.2 а.с.58).
Відповідно до запитів на отримання інформації, що становить банківську таємницю, до банківських установ на рахунках боржника відсутні кошти для задоволення вимог стягувача.
Як убачається з відповіді Пенсійного фонду України на запит державного виконавця від 01.04.2025 №260472851 про фізичних осіб-боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду
України, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про їх останнє місце роботи місяць та рік останнього місця роботи фізичної особи-боржника або нарахованої пенсії боржнику - 01.09.2021 (т.2 а.с.59).
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку про те, що подання підлягає задоволенню, оскільки примусове проникнення державного виконавця до житла боржника є необхідним засобом виконання судового рішення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.
Статтею першою Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів – це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1, п.п.1, 4 ч.2  ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.  Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.
Отже, Закон України «Про виконавче провадження» передбачає право виконавця на звернення до суду із поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.
Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Статтею 30 Конституції України передбачено, що кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.
Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.
Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше, як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.
Відповідно до п.п.1, 2, 5, 6 ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний  утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщення і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Згідно з ч.5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом  не може бути накладено стягнення.
Відповідно до ч.1, абз.1, 2, 3 ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Отже, встановивши факт невиконання боржником рішення суду, яким з останньої стягнуті грошові кошти, а також неможливість приватного виконавця потрапити до  житла боржника з метою проведення опису та арешту  належного останньому майна, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для задоволення подання приватного виконавця про примусове проникнення  до житла ОСОБА_1 .
Слід зазначити, що саме по собі звернення боржника до суду із скаргою на дії чи бездіяльність державного чи приватного виконавця не є підставою для зупинення виконавчих дій.
Крім того, встановлено, що ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницький від 18 червня 2025 року по справі №2-118/11 у задоволенні клопотання про зупинення примусового стягнення на час розгляду справи Мельник С.В. у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1  на бездіяльність державного виконавця Подільського ВДВС у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального  управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ІванаКороба, заінтересовані особи АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Кіровоградська філія АТ «Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ «ФК «Гефест» було відмовлено (т.2 а.с.121).
Судом першої інстанції вказано про те, що зупинення стягнення за виконавчим листом на момент розгляду скарги на бездіяльність виконавця є безпідставними, оскільки чинне законодавство не передбачає, що на момент розгляду скарги на дії, рішення та бездіяльність державного виконавця здійснюється зупинення стягнення на підставі виконавчого документа. Тобто, незалежно від подання відповідної скарги на бездіяльність державного виконавця, виконавчі дії при цьому не зупиняються.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Пунктом дев`ятим частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Застосовуючи процедуру «пілотного рішення» у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (рішення від 15.10.2009, остаточне від 15.01.2010) Європейський суд з прав людини констатував, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).
Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), (GC), №22774/93, п. 66, ECHR 1999-V). У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Протоколу №1 (рішення у справі Войтенка, п. 53).
Отже, виконання судового рішення це остаточна стадія цивільного судочинства у процесі реалізації захисту цивільних прав, тому невиконання судових рішень, що є остаточними, обов`язковими для виконання, є порушенням права на справедливий суд, яке захищено ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі  статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Фортечного районного суду міста Кропивницький від 10 липня 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 29 вересня 2025 року.

Головуючий суддя         О.І. Чельник

Судді         C.М. Єгорова

               С.І.Мурашко