ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4161/25 Справа № 185/11439/23 	  	Головуючий у першій інстанції: Головін В. О. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                 Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі судді Головіна В.О. від 18 січня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Павлоградська міська рада, про виділ у натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності на окреме домоволодіння, встановлення порядку користування земельною ділянкою, – 
ВСТАНОВИЛА:
У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , посилаючись на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить 41/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідачці належать інші 59/500 частини зазначеного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого чоловіка ОСОБА_3 , якому належало 59/100 частини спірного житлового будинку. Відповідно до технічного паспорту на домоволодіння, на земельній ділянці розташовано два житлових будинки. Кожен з власників має свою частку будинку. Реальний поділ нерухомого майна між співвласниками не проводився, але склався порядок користування об`єктом нерухомого майна, відповідно до якого кожен з співвласників користується конкретними приміщеннями. Належна позивачці частина домоволодіння є окремим, ізольованим об`єктом. Сумісних надвірних споруд і приміщень загального користування з іншими співвласниками позивач не має. Позивачка самостійно користується і володіє об`єктом, в якому є окремі входи, свої комунікації. Проте, спільна часткова власність на належні позивачці частини нерухомого об`єкту перешкоджає їй у вільному здійсненні права власності, в зв`язку із тим, що при розпорядженні власністю вона є залежною від думки і волі інших співвласників. З набуттям права власності ОСОБА_2 на 41/100 частки та ОСОБА_1 на 59/500 частки житлового будинку, сторони набули і права на користування земельною ділянкою, що виділялась у користування співвласникам житлового будинку за адресою по АДРЕСА_1 , пропорційно до їх часток у праві власності на житловий будинок. Угоди про спосіб виділення частки позивача із загального майна не досягнуто. Тому позивачка просить виділити їй в натурі та визнати право власності як окремий об`єкт нерухомого майна 41/100 частину із житлового будинку АДРЕСА_1 , з господарчими будівлями та спорудами у складі: в житловому будинку під літ “А-1Ж” наступні приміщення: 1-1 кухня-котельня 6,3 кв.м., 1-2 передня 7,5 кв.м., 1-3 житлова 13,2 кв.м., 1-4 житлова 5,3 кв.м., 1-5 прихожа 5,5 кв.м., 1-6 житлова 8,2 кв.м., 1-7 ванна 1,5 кв.м., А1 - житлова прибудова, М - сарай, Н - сарай, Г - убиральня, Д - душ, 1,2, 3 - огорожа; припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на домоволодіння, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 ; встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою по АДРЕСА_1 , загальною площею 722 кв.м, виділивши в користування ОСОБА_2 , земельну ділянку, площею 296 кв.м.
Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Павлоградська міська рада про виділ у натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності на окреме домоволодіння встановлення порядку користування земельною ділянкою – задоволено. Виділено ОСОБА_2 в натурі та визнано право власності як окремий об`єкт нерухомого майна 41/100 частину із житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з господарчими будівлями та спорудами, у складі: в житловому будинку під літ. «А-1Ж» наступні приміщення: 1-1 кухня-котельня 6,3 кв.м., 1-2 передня 7,5 кв.м., 1-3 житлова 13,2 кв.м., 1-4 житлова 5,3 кв.м., 1-5 прихожа 5,5 кв.м., 1-6 житлова 8,2 кв.м., 1-7 ванна 1,5 кв.м., А1 – житлова прибудова, М – сарай, Н – сарай, Г – убиральня, Д – душ, 1, 2, 3 – огорожа. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 , на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 722 м2, виділивши в користування ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 296 кв.м (на плані зафарбовано зеленим кольором):
- від крапки 1, по прямій лінії на відстані 8,03м (до крапки 2);
- з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 9,13 м (до крапки3);
- з подальшим поворотом наліво по прямій лінії на відстані 5,42 м (до крапки 4);
- з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 2,68 м (до крапки 5);
- з подальшим поворотом наліво по прямій лінії на відстані 2,78 м (до крапки 6);
- з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 11,97 м (до крапки 7);
- з подальшим поворотом вправо по прямій лінії (через кр. 8) на відстані 15,98 м (до крапки 9);
- з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 22,88 м (5,56+4,24+4,26+8,82м) (до крапки1);
- під будівлями: житловим будинком, літ. «А-1Ж», сінями, літ. «а», ганком, житловою прибудовою, літ. «А1», л.душем, літ. «Г», вбиральнею, літ. «Д», самовільно зведеним сараєм, літ. «М», сараєм, літ. «Н», - 89,80 кв.м.
(48,00кв.м. + 10,60кв.м + 1,0кв.м.+13,2 кв.м.+0,9 кв.м + 1,10 кв.м.+ 11,80кв.м.+3,2кв.м.)
- вільну від забудови – 206,20 кв.м;
Разом складає: 89,80 кв.м. + 206,20 кв.м. = 296,00 кв.м., що відповідає – 41/100 частці (296 кв.м). Вхід/вихід та в`їзд/виїзд на земельну ділянку № 1 здійснювати через хвіртку «№1» та ворота «№2» зі сторони АДРЕСА_2 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного заочного рішення та ухвалення нового судового рішення про залишення позовної заяви без розгляду.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що рішенням Виконавчого комітету Павлоградської міської ради №931 від 27.12.2017, виконком міської ради надав дозвіл на розподіл житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 на два окремих відповідно до частин, що належать власникам з присвоєнням поштових адрес: ОСОБА_4 – АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 – АДРЕСА_1 (а.с. 14).
28 листопада 2018 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з 41/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з 2-х житлових будинків, а саме житловий будинок “А”: загальна площа 47,5 кв.м., житлова площа 26,7 кв.м.; житловий будинок “Б”: загальна площа 51,7 кв.м., житлова площа 31,6 кв.м., з належними до них господарським будівлями та спорудами: житловою прибудовою “А1”, прибудова до буд. “а”, житловою прибудовою “Б1”, тамбуром “б1”, душем “Г”, огорожею №1-10, убиральнею ”Д”, “Ж”, душем “З”, сараєм “К”, сараєм “Н”, погрібом “пдЛ”, навісом “Р”. Ця 41/100 частка домоволодіння належала померлому ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28.02.2002 (а.с. 7).
З копії спадкової справи №256/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , заведеної Першою павлоградською державною нотаріальною контороною вбачається, що померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.04.2002 належало 59/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 43 зворот).
Відповідно до заповіту від 17 січня 2003 року, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті належні йому 59/100 частини жилого будинку АДРЕСА_1 заповів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в рівних частинах кожному (а.с. 42 зворот).
08 лютого 2023 року ОСОБА_1  видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/5 частку спадкового майна, яке складається з 59/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , за планом земельної ділянки позначеного літерою «А» Житловий будинок саман., обкл. плиткою, з Житловою прибудовою «А1» цегла, з прибудовою до будинку «а» цегла, житловою площею 26,70 м2, загальною площею 47,50 м2 та літерою «Б» Житловий будинок цегла, з Житловою прибудовою «Б1» цегла, з прибудовою до будинку «б1» цегла, житловою площею 31,60 м?, загальною площею 51,70 м2, до якого належать господарські споруди, за планом земельної ділянки позначені наступними літерами: «Г» Літній душ цегла; «Д» Вбиральня цегла: «Ж» Вбиральня цегла; «К» Сарай дерево; №1 Огорожа; «Ґан.» Ґанок, які разом розташовано на земельній ділянці (кадастровий помер відсутній) на АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 08.02.2023 за відповідачкою зареєстровано право власності на 59/500 частин вказаного спірного нерухомого майна (а.с. 9).
Також, із зазначеного вище свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08 лютого 2023 року встановлено, що крім відповідачки, спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є  ОСОБА_3  в розмірі “1/5” частки спадкового майна,  ОСОБА_7  в розмірі “1/5” частки спадкового майна,  ОСОБА_1  (відповідачка) в розмірі “1/5” частки спадкового майна,  ОСОБА_8  в розмірі “1/5” частки спадкового майна та  ОСОБА_5  в розмірі “1/5” частки спадкового майна (а.с. 46).
Відповідно до схеми земельної ділянки площею 0,0874 га, яка виконана інженером-геодезистом ОСОБА_9 , площа земельної ділянки АДРЕСА_1 становить 722,0 кв.м. (а.с. 15).
В судовому засіданні суду першої інстанції за клопотанням представника позивача була досліджена ухвала Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2022 року у справі №185/758/20 (провадження №2/185/44/22) за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_10 , територіальна громада міста Павлограда в особі Павлоградської міської ради, про виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності та про встановлення порядку користування земельною ділянкою, згідно якої провадження у справі було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з припиненням правоздатності відповідача.
Також, місцевим судом оглянуто висновок №22 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №185/758/20 провадження №2/185/1769/20, який складений 25.10.2021 року судовим експертом ФОП ОСОБА_11 .
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 25.10.2021 року №22, виходячи з часток домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , кожній із сторін, можливо надати варіант користування земельною ділянкою в натурі, пропорційно частині кожного співвласника в житловому будинку. Експертом надані можливі варіанти поділу житлового будинку та можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою. Позивачка просила застосувати Варіант 2 порядку користування земельною ділянкою.
Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з частиною 1 статті 356 ЦК власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Положеннями статті 358 ЦК України регламентовано правила здійснення правомочностей співвласниками об`єкта права спільної часткової власності. Зокрема, передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (частини 1-3 статті).
Зі змісту наведеної норми закону можна зробити висновок, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Вказана норма матеріального права свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співласниками, такий порядок користування може встановити суд.
При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна має враховуватись правова природа такої власності, адже співвласникам належать ідеальні частки у праві власності на спільне майно, які є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частку майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.
Згідно ч.ч.1,3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Частиною четвертою ст.120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261–1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч.1 та ч. 6 ст. 367 ЦПК України).
Згідно ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Зі змісту положень ст. 48 ЦПК України вбачається, що відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси.
Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених у ч.ч. 1, 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Визначення відповідачів, предмету та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі №308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі №127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі №570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц, від 15 травня 2019 року у справах №№552/91/18, 554/9144/17).
На стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості замінити первісного відповідача належним відповідачем або залучити до участі в справі іншу особу, як співвідповідача.
Встановлено, що предметом спору у даній справі є виділ позивачці, як власниці, 41/100 частин із житлового будинку АДРЕСА_1 ; іншими співвласниками 59/100 часток даного житлового будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08 лютого 2023 року, є  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 . 
Колегія зауважує, що у спірних правовідносинах належними відповідачами є усі співвласники спірного майна, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , а саме  ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 . 
Однак, з позовної заяви у даній справі вбачається, що позивачка звернулась до суду з вищенаведеним позовом лише до одного із співвласників 59/100 часток даного житлового будинку  АДРЕСА_1  - ОСОБА_1 , якій належить лише 59/500 частин спірного майна (а.с. 9).
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що даний позов заявлений з приводу виділу у натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності на окреме домоволодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою; приймаючи до уваги, що до участі у справі судом першої інстанції безпідставно не було залучено у якості відповідачів співвласників 59/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1  ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , - колегія дійшла висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ у натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та визнання права власності на окреме домоволодіння, встановлення порядку користування земельною ділянкою слід відмовити.
Крім того, колегія звертає увагу, що згідно копії технічного паспорта на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 , витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сарай “М” є самочинно збудованим. 
Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.
Однак, при виділі в натурі 41/100 частини спірного житлового будинку, місцевий суд безпідставно визнав право власності за позивачкою на самочинно збудований сарай “М”.
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, що призвело до неправильного вирішення спору, невстановлення суб`єктного складу учасників справи та ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав. Разом з тим, вимога апеляційної скарги про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає, оскільки не грунтується на вимог процесуального закону.
За змістом ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що апеляційну скаргу частково задоволено, в задоволенні позовних вимог відмовлено, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, що понесені останньою на сплату судового збору при подачі апеляційної скарги в сумі 3560,40 грн. (а.с. 131).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування заочного рішення місцевого суду з ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Колегія наголошує, що позивачка, за наявності підстав, не позбавлене можливості звернення до суду, для захисту своїх прав та законних інтересів, з новим позовом до належного кола відповідачів.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити частково. 
Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2024 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про виділ у натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та визнання права власності на окреме домоволодіння, встановлення порядку користування земельною ділянкою – відмовити. 
Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 3560 (три тисячі п`ятсот шістдесят) грн 40 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 
Повний текст постанови складено 30 вересня 2025 року.

Головуючий                                                                Т.П. Красвітна

Судді                                                                        В.С. Городнича        

                                                                               М.Ю. Петешенкова