К И Ї В С Ь К И Й    А П Е Л Я Ц І Й Н И Й    С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
23 жовтня 2025 року                                                                            місто Київ
 
справа № 359/2512/25
апеляційне провадження № 22-ц/824/16606/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Саліхова В.В.,
 
суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,
 
за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Видюка Дмитра Володимировича на рішення Бориспільського районного суду Київської області від 20 червня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Семенюти О.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,-
 
в с т а н о в и в :
У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом До ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.
Позов мотивовано тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 04 січня 2024 року було розірвано шлюб, укладений між позивачем та ОСОБА_2 , а також з нього на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 18 серпня 2023 року, та до досягнення дитиною повноліття. 
Разом з тим, 21 січня 2025 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва з нього на користь його повнолітньої дочки ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 02 грудня 2024 року до припинення навчання в Національному медичному університеті ім. О.О. Богомольця, але не більше ніж до досягнення 23 років. 
Наявність другої дитини, на яку також стягнуті аліменти, свідчить про те, що у позивача відбулась зміна сімейного стану, що і є підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання сина ОСОБА_3 .
Тому ОСОБА_1 просить змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду від 04 січня 2024 року, та стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімуму для дитини відповідного віку.
Рішенням Бориспільського районного суду Київської області від 20 червня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Видюк Д.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що суд не врахував та не взяв до уваги, що аліменти на сина і на доньку стягуються у частці від доходів позивача на кожного, що разом складає 50% усього заробітку. На доньку раніше аліменти не стягувались за рішенням суду, батько утримував їй у добровільному порядку. На сьогодні, донька є повнолітньою, але продовжує навчання тоді як сину виповнилося 6 років і його потреби значно нижчі, ніж потреби дорослої доньки, а тому розумно і справедливо зменшити розмір аліментів на утримання сина. 
Дохід у батька за 4 місяці (з листопада 2024 року по лютий 2025 року) склав 402 060,51 грн. відповідно до Довідки про здійснені відрахування та виплати СБУ від 28.02.2025 № 21/2-808 (що знаходиться в матеріалах справи), а це означає, що зменшення розміру аліментів на утримання сина до 1/6 частини буде значно перевищувати мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину відповідного віку (3 196 грн) і буде становити біля 16 750 грн. на місяць, що є доволі достатнім для забезпечення дитини та не призведе до обмеження прав сина ОСОБА_3 , а тому справедливим та законним буде зменшити розмір аліментів до 1/6 частину доходів батька. 
Вказує, що позивач є працівником СБУ, який здійснює захист України, приймає участь у бойових діях, що підтверджується, крім іншого посвідченням учасника бойових дій від 03.10.2019 року Серія НОМЕР_1 , а для виконання бойових завдань останньому значну частину свого доходу необхідно витратити на обладнання, екіпіровку, засоби захисту та багато чого іншого, що можна розглядати і як погіршення матеріального стану.
Підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Суд першої інстанції, при розгляді справи про зменшення розміру аліментів, повинен був встановити зміну сімейного стану, яке виразилось у стягненні аліментів на другу дитину, і як, наслідок зменшити розмір аліментів.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Видюк Д.В. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник ОСОБА_2 - адвокат Сацик Р.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 4 січня 2024 року (а.с.24-25) шлюб, укладений між ОСОБА_1 та відповідачем було розірвано, а також стягнуто з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 18 серпня 2023 року, та до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 січня 2025 року (а.с.21-23) з позивача на користь його повнолітньої дочки ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 2 грудня 2024 року до припинення навчання в Національному медичному університеті ім. О.О. Богомольця, але не більше ніж до досягнення 23 років.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача не відбулися зміни сімейного стану у порівнянні з його станом на час ухвалення рішення Бориспільського міськрайонного суду від 4 січня 2024 року. Крім того, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження зміни матеріального стану позивача або погіршення його стану здоров`я.
Такий висновок суду першої інстанції не грунтується на нормах матеріального та процесуального права.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився у сторону погіршення матеріальний стан та сімейний стан, оскільки рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 січня 2025 року (а.с.21-23) з позивача на користь його повнолітньої дочки ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 2 грудня 2024 року до припинення навчання в Національному медичному університеті ім. О.О. Богомольця, але не більше ніж до досягнення 23 років.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду:  від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22 (провадження № 61-10748св23).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи позов ОСОБА_1 , неправильно застосував положення статті 192 СК України, що призвело до неправильного висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів у цій справі.
Встановлено, що змінився матеріальний стан позивача, а саме сплата на користь доньки  ОСОБА_3 , аліментів відповідно до рішення суду.
Вказана обставина є самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних із нього аліментів на користь  ОСОБА_2  з 1/4 на 1/5 частин, що на думку колегії суддів не призведе до порушення прав дитина та забезпечить належні умови для утримання сина батьком.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову. 
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Таким чином, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову та апеляційної скарги, відповідачка звільнена від сплати судового збору, то витрати позивача  по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги у розмірі 1 162,75 грн. слід стягнути з Державного бюджету України, в порядку компенсації за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Видюка Дмитра Володимировича - задовольнити частково.
Рішення Бориспільського районного суду Київської області від 20 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини задовольнити частково.
Зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 січня 2024 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з ОСОБА_1   на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  у розмірі 1/5 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
У іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Стягнути з Державного бюджету України, в порядку компенсації за рахунок держави, судовий збір, сплачений за подання позову та апеляційної скарги, у розмірі 1 162,75 грн. на користь  ОСОБА_1 .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 23 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: