ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 р.	Справа № 520/6427/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2025 (головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О.) по справі № 520/6427/24
за позовом            ОСОБА_1  
до           Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі  - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплати ОСОБА_1 з 01.03.2024 пенсії у неповному розмірі, з обмеженням її максимальним розміром; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.03.2024 згідно з рішеннями Харківського окружного адміністративного суду у справах № 520/10222/21, № 520/5776/22, № 520/10079/23, № 520/17625/23 з урахуванням індексації, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 “Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” та здійснювати їх виплату у повному розмірі з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №713 “Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб” без обмеження їх максимальним та граничним (1500,00 грн) розміром - без часового обмеження в майбутньому та виплатити утворену заборгованість з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 позов задоволено частково. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплати ОСОБА_1 з 01.03.2024 пенсії у неповному розмірі, з обмеженням її максимальним розміром. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.03.2024 з урахуванням індексації, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 “Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” без обмеження розміру індексації максимальним (граничним) розміром 1500 грн, передбаченого пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185, з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №713 “Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб” та без обмеження максимальним розміром пенсії з 01.03.2024, здійснивши виплату заборгованості, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2024 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 по справі № 520/6427/24 скасовано в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.03.2024 без обмеження розміру індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 “Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році”, максимальним (граничним) розміром 1500 грн.
Прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зазначених позовних вимог відмовлено.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 по справі № 520/6427/24 залишено без змін.
05.08 2025 позивач звернувся до суду із заявою, в якій, зокрема, просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протягом 10 днів з дня отримання ухвали подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 по справі № 520/6427/24; попередити відповідача про те, що відповідно до ч. 3 ст. 382-3 КАС України суд може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В обґрунтування заяви зазначив, що на виконання судового рішення пенсійний орган провів перерахунок пенсії з 01.03.2024, проте до виплати обмежив суму пенсії максимальним розміром, що не відповідає судовому рішенню від  22.05.2024 по справі № 520/6427/24.
Крім того, відповідач нарахував суму на доплату до пенсії за попередній період (з 01.03.2024 по 31.08.2024), проте не провів її виплату.
Вказані обставини, на думку заявника, свідчать про невиконання судового рішення, а отже наявні підстави для встановлення судового контролю в порядку ст. 382 КАС України.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2025 заяву залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та ухвалити нове про задоволення заяви, поданої в порядку  ст. 382 КАС України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам виконання чи невиконання судового рішення, доводам позивача щодо застосування відповідачем обмежень до його пенсії максимальним розміром, невиплати заборгованості з нарахованої пенсії за період з 01.03.2024 по 31.08.2024.
Вважає, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується невиконання пенсійним органом судового рішення, як наслідок, суд першої інстанції мав встановити судовий контроль.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач) правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст.  229, ч. 1 ст.  308 КАС України  справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно частин 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
Для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 по справі № 520/6427/24, з урахуванням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2024, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.03.2024 з урахуванням індексації, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році»  та щомісячної доплати у розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» без обмеження максимальним розміром пенсії з 01.03.2024, здійснивши виплату заборгованості, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання судового рішення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024, за наслідками якого підсумок пенсії склав 32 585,03 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії – 32 585,03 грн, що підтверджується витягом з пенсійної справи № 2001027559.
Також, позивачу нараховано доплату до пенсії за період з 01.03.2024 по 31.08.2024 в розмірі 11 732,40 грн, що підтверджується розрахунком на доплату пенсії ОСОБА_1 , проте не проведено її виплату.
Вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю, суд першої інстанції вважав, що відповідачем надано належні докази, що підтверджують виконання ним судового рішення в повному обсязі, у зв`язку з чим відсутні підстави для встановлення судового контролю.
Разом з тим, колегія суддів зазначає про не надання оцінки судом першої інстанції доводам позивача щодо не виплати пенсійним органом заборгованості з пенсії, проте як судовим рішенням, яке перебувало на виконанні у пенсійного органу, покладено обов`язок провести відповідні виплати.
Крім того, позивачем надано  суду апеляційної інстанції витяг з особистого кабінету на вебпорталі Пенсійного фонду України, з якого вбачається, що станом на 03.06.2025 підсумок пенсії ОСОБА_1 складає 36 327,03 грн, проте до виплати підлягає 27 246,91 грн (з урахуванням максимального розміру пенсії).
З наведеного доказу вбачається, що відповідачем застосовано до пенсії ОСОБА_1 обмеження максимальним розміром.
Як наслідок, наявний в справі витяг з пенсійної справи № 2001027559, сформований станом на 26.08.2024 не є беззаперечним доказом на підтвердження виконання пенсійним органом судового рішення в частині не застосування до пенсії позивача обмежень максимальним розміром.
Водночас, суд першої інстанції обмежився лише посиланням на вищенаведений витяг та не надав жодної оцінки доводам заявника щодо неналежного виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області судового рішення в частині застосування обмежень до пенсії максимальним розміром.
Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою положення ч. 1 ст. 382 КАС України, в редакції, що діє з 19.12.2024 в частині обов`язку суду встановити судовий контроль за письмовою заявою заявника у справах, зокрема, з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.
Колегія суддів зазначає, що справа № 520/6427/24 стосується питання перерахунку пенсії, як наслідок, суд першої інстанції, отримавши заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю, мав зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.   
Таким чином, висновок суду щодо наявності підстав для відмови у задоволенні заяви є помилковим, зробленим без повного та всебічного з`ясування обставин у справі в їх сукупності та перевірки їх доказами.
Отже доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції положень ст. 382 КАС України та не повного встановлення обставин справи знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Разом з тим, положеннями ч. 1 ст. 382 КАС України закріплено виключну підсудність питання про встановлення судового контролю, а саме суду, який ухвалив судове рішення.
Отже, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних повноважень зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 по справі № 520/6427/24.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що призвело до неправильного вирішення питання щодо встановлення судового контролю, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду заяви від 05.08.2025 в частині встановлення судового контролю, в порядку ст. 382 КАС України до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 243, 310, 312, 320, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2025 по справі № 520/6427/24  скасувати.
Адміністративну справу № 520/6427/24 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.08.2025 в частині встановлення судового контролю, в порядку ст. 382 КАС України.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	В.А. Калиновський    А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено  27.10.2025 року