КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №22-ц/824/14029/2025
справа №755/11056/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 жовтня 2025 року                                                                                   м.Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача       Поліщук Н.В. 
суддів                         Желепи О.В., Соколової В.В.,
за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 , поданою адвокатом Щукіною Іриною В`ячеславівною, на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 червня 2025 року, постановлену під головуванням судді Савлук Т.В.,
у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -
 
встановив:
 
1. Короткий виклад обставин справи.
У червні 2025 року до суду звернулась ОСОБА_2 із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
В обґрунтування поданої заяви вказує, що заявниця з 18 червня 2004 року проживала однією сім`єю із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За період спільного проживання у них народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Зазначає, що ОСОБА_2 із ОСОБА_3 проживали в м. Києві, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувались про дітей, фактично мали та виконували права і обов`язки подружжя. Згідно відомостей паспорта ОСОБА_3 проживав разом із заявницею за однією адресою по АДРЕСА_1 . 
У 2023 року ОСОБА_3 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації. Під час виконання дій, передбачених законом та військовими операціями, ІНФОРМАЦІЯ_4 загинув. Причиною смерті відповідно до довідки про причину смерті (форма 106/о №1050, видається для поховання) є осколкове поранення шиї з ушкодженням судин.
Заявниця здійснювала поховання померлого. 
Вказує, що установлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації необхідний для реалізації соціально-економічних прав, зокрема, пов`язаних із отриманням соціальних виплат, пенсій, пільг, субсидій, грошової компенсації (допомоги), у зв`язку зі смертю ОСОБА_3   надання статусу члена сім`ї загиблого захисника, для вжиття заходів щодо подальшої реалізації права на отримання грошової компенсації (допомоги).
Встановлення юридичного факту пов`язує із правом на отримання одноразової грошової допомоги, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Мотивуючи наведеним, просить встановити юридичний факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у період з 18 червня 2004 року по день смерті останнього ? ІНФОРМАЦІЯ_4 .
2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 червня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Відмовивши у відкритті провадження за заявою про встановлення юридичного факту, суд першої інстанції убачав спір про право у зв`язку із оспоренням заінтересованою особою Міністерством оборони України права заявниці на отримання соціальних виплат, пенсій, пільг, субсидій, грошової компенсації (допомоги) у зв`язку із смертю військовослужбовця та надання статусу члена сім`ї загиблого захисника.
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з постановленою ухвалою, адвокатом Щукіною І.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на безпідставність та передчасність висновків суду першої інстанції, оскільки заявлено про установлення юридичного факту, що має значення для реалізації соціально-економічних прав, а не вирішити спір між сторонами.
Вказує на відсутність заперечень заінтересованої особи щодо поданої заяви в частині наявності спору про право. Станом на момент подання заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу  спору щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця немає. Судом не досліджено, якими саме доказами підтверджено заперечення Міністерства оборони України проти поданої заяви як такої, що містить спір про право.
Заперечує проти висновку суду щодо наявності спору про спадщину, вказуючи, що  одноразова грошова допомога, передбачена у разі загибелі військовослужбовця, не є частиною спадкового майна, а є видом державної соціальної гарантії особам, які відповідно до закону мають на неї право, родичам загиблого військовослужбовця.
Посилається на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16 щодо обов`язку суду розглянути заяву про встановлення юридичного факту віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні у разі відсутності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця та відповідно спору про таке право.
Аналогічна правова позиція наведена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21.
Мотивуючи наведеним, просить ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 червня 2025 року скасувати, справу направити для подальшого розгляду до іншого суду першої інстанції.
4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.
06 серпня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду від Міністерства оборони України надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Вказує, що спір про спадкове майно вирішується в порядку позовного провадження.
Заявницею не вказано інших заінтересованих осіб у справі, хоча такі особи їй відомі. 
Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» унормовано перелік осіб, які відповідно до закону мають право на одноразову грошову допомогу у разі загибелі військовослужбовців. Стверджує, що заявниця не відноситься ні до однією категорії осіб, визначених цим Законом.
Вказує, що установлення юридичного факту у цій справі не має безспірного характеру, оскільки встановлення цього факту може вплинути на права та обов`язки інших осіб, яких не залучено до справи. Заявницею не підтверджено відсутність інших осіб, які відповідно до закону можуть претендувати на призначення та виплату їм частини одноразової грошової допомоги.
Зазначає, що згідно даних автобіографії ОСОБА_3 має батьків: мати ОСОБА_6 та батько ОСОБА_7 , які мають беззаперечне право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю сина військовослужбовця.
Мотивуючи наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду - без змін.
5. Позиція учасників справи.
В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1   та її представник адвокат Щукіна І.В. доводи апеляційної скарги підтримали.
Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи, який  не з`явився в судове засідання, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи.
6. Позиція суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявниці та її представника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
7. Фактичні обставини справи, установлені судом.
З матеріалів справи убачається, що заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у період з 18 червня 2004 року по день смерті останнього ? ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Заінтересованою особою у справі заявниця зазначила Міністерство оборони України.
З даних свідоцтва про народження НОМЕР_1 убачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками якого є заявниця та ОСОБА_8 .
З даних свідоцтва про народження НОМЕР_2 убачається, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками якої є заявниця та ОСОБА_8 .
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 складено автобіографію, з даних якої убачається, що він має дітей ? ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та батьків - мати ОСОБА_6 , батько ОСОБА_7 .
8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина 4 статті 315 ЦПК України).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17 виснував, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.
Отже, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Тобто під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
У постанові від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Аналогічні висновки зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 05 червня 2024 року в справі № 557/1535/23 (провадження № 61-1723св24), від 24 квітня 2024 року в справі № 694/2318/23 (провадження № 61-2911св24), від 08 травня 2024 року в справі № 214/4921/23 (провадження № 61-15863св23) та інших.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року в справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22) вказано, що: «під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право».
Спір про право ? це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.
Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права».
Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 686/11198/22 (провадження №61-11564св23) зазначено, що: «до заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб обумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.
Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав (постанова Верховного Суду у справі № 638/4/19 від 07 квітня 2020 року, провадження № 61-18132св19).
У постанові Верховного Суду  від 5 лютого 2025 року у справі №183/4366/24 наведено висновок про те, що заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Але на відміну від заявника ці особи самі не звертаються до суду із заявою, а вступають у вже розпочатий процес з власної ініціативи або притягуються до участі у справі судом. ЦПК України не визначено осіб, які є заінтересованими у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які суд розглядає в порядку окремого провадження. Коло заінтересованих осіб визначається залежно від мети встановлення фактів, взаємовідносин таких осіб із заявником у зв`язку з фактами, які підлягають встановленню, і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Неправильне визначення такої особи заявником не є підставою для відмови у задоволенні заяви, оскільки заінтересовані особи повинні бути залучені до участі у справі також з ініціативи суду або можуть вступити у справу з власної ініціативи.
Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави.
Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суд, залежно від мети встановлення юридичного факту, зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи чи органи державної влади можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи.
Залучення до участі у справі окремого провадження всіх заінтересованих осіб має важливе значення, оскільки допомагає суду уникнути ухвалення незаконного рішення та виключити можливість появи в майбутньому конкуруючого рішення з іншою заінтересованою особою, а також має на меті повно і всебічно дослідити всі обставини справи.
У пункті 2 Постанови Кабінету Міністрів від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000,00 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян рф або рб та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Стаття 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. 
До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 вказаного Закону, належать:
діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
вдова (вдівець);
батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
У пункті 5 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
За доводами заяви про встановлення факту, що має юридичне значення убачається, що у померлого ОСОБА_3 є повнолітня донька ОСОБА_5 (2005 р.н.), повнолітній син ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). 
Згідно даних автобіографії ОСОБА_3 , батьками останнього є - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Суд першої інстанції, вказуючи на існування спору про право, не установив між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно реальним, а не гіпотетичним.
Верховний Суд постанові від 3 серпня 2022 року у справі № 759/12740/21 (провадження № 61-126св22) зазначив про те, що під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний; таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають реалізації такого права.
Отже, суд першої інстанції зробив передчасний висновок про існування спору про право, оскільки самі по собі заперечення Міністерства оборони України про установлення  факту не свідчать про існування спору про право. 
При цьому, апеляційний суд зазначає, що у цій справі слід установити коло заінтересованих осіб, тобто осіб, права яких знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав.
З урахування наведеного, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги .
Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню в справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є  неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду про обставини справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, що призвели до постановлення помилкової ухвали.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Щукіною Іриною В`ячеславівною, задовольнити.
 
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 червня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повну постанову складено  11 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         О.В. Желепа

                                                                                   В.В. Соколова