Справа № 126/1280/23
Провадження № 22-ц/801/1972/2025
Категорія: 36
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року	Справа № 126/1280/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Копаничук С. Г., 
суддів: Голоти Л. О., Стадника І. М.,
учасники справи:
з участю секретаря судового засідання: Кашпрук М. Г.,
позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) – Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз»
відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 30 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Хмеля Р. В., у справі за позовом АТ "Оператор Газороподільної системи "Вінницягаз" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ "Оператор Газороподільної системи "Вінницягаз" про визнання дій неправомірними щодо нарахування боргу по сплаті за послуги розподілу газу,-, - 
в с т а н о в и в :
У травні 2023 року ПАТ "Оператор Газороподільної системи "Вінницягаз" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу. Зазначало, що ОСОБА_1 є споживачем та отримувачем послуги з розподілу природного газу в розумінні Законів України "Про ринок природного газу" та "Про житлово-комунальні послуги", оскільки його будинок газифікований та приєднаний до газорозподільної системи АТ "Вінницягаз", в зв`язку із чим в автоматизованій системі обліку споживання і розрахунків (бази даних абонентів) на нього відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , він здійснює фактичний відбір газу та частково сплачував кошти за отриману послугу розподілу природного газу. Відтак, здійснюючи зазначені вище дії відповідач приєднався до умов договору розподілу природного газу - акцептував договір, зміст якого розміщений на офіційному веб-сайті позивача та відповідає Типовому договору розподілу природного газу, затвердженого НКРЕКП та обов`язкового до виконання всіма суб`єктами ринку природного газу.  Протягом періоду з жовтня 2021 по вересень 2022 року включно відповідачем було використано 314,00 м. куб. природного газу, проте в повному обсязі за отримані послуги з розподілу природного газу він не розрахувався, здійснивши оплату наданих протягом 2020-2023 років лише частково.   Просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послугу з розподілу природного газу, надану протягом січня 2020 - лютого 2023 років, що складає 2908,54 грн.
29 червня 2025 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов про визнання неправомірними дій відповідача по нарахуванню йому боргу за розподіл газу, посилаючись на те, що він є споживачем житлово-комунальних послуг по постачанню природного побутового газу, який поставляється відповідачем АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" до будинку по АДРЕСА_1 , 
Згідно умов договору за наявності лічильника газу розрахунок за надані послуги проводиться за встановленими цінами на підставі фактичних показань лічильника.
24.08.2020 відповідачем було складено акт про розпломбування та зняття побутового лічильника на періодичну перевірку. 
Однак, після складання акту про зняття газового лічильника працівниками Бершадського відділення АТ "Вінницягаз" на перевірку відповідач не встановив лічильник з обмінного фонду, а з`єднав газопровід без лічильника, що є порушенням положень ч.ч.1,4 ст. 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" .
Згідно до Закону установлено, що на період зняття лічильника газу для проведення періодичної повірки Оператор ГРМ встановлює лічильники газу з обмінного фонду. При цьому:
- якщо знятий лічильник газу належав Оператору ГРМ, встановлений на його місце лічильник газу з обмінного фонду Оператора ГРМ стає розрахунковим, що оформлюється відповідним актом, та надалі розрахунки зі споживачем здійснюються згідно з його показаннями;
- якщо лічильник газу, що перебуває у власності побутового споживача, пройшов періодичну повірку, що підтверджується відповідним органом у сфері метрології та метрологічної діяльності, Оператор ГРМ зобов`язаний встановити його замість тимчасово встановленого лічильника газу з обмінного фонду протягом двох місяців з дати його зняття;
У разі прийняття Оператором ГРМ рішення про доцільність ремонту, Оператор ГРМ зобов`язаний встановити відремонтований лічильник газу побутового споживача замість тимчасово встановленого лічильника газу з обмінного фонду протягом двох місяців з дати його зняття.
У разі якщо на період зняття лічильника газу на періодичну повірку неможливо встановити інший, розрахунки зі споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менше шести місяців. При цьому:
-якщо знятий на періодичну повірку лічильник газу перебуває у власності Оператора ГРМ, Оператор ГРМ зобов`язаний протягом двомісячного строку з дати зняття лічильника за власний рахунок забезпечити встановлення розрахункового лічильника газу на місце знятого лічильника газу;
- якщо лічильник газу, що перебуває у власності побутового споживача, пройшов періодичну повірку, що підтверджується відповідним органом у сфері метрології та метрологічної діяльності, Оператор ГРМ зобов`язаний встановити його протягом двох місяців здати його зняття;
Відповідач в порушення законодавства встановив лічильник газу, який ОСОБА_1 придбав за свої кошти в сумі 1500 грн. (квитанція додається) майже через 4 місяці який був знятий 24.08.2020 та встановлений 22.12.2020 року.
ОСОБА_1 зазначив ,що в порушення ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та порядку і розмірів компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб ,що встановлюються Кабінетом Міністрів України, відповідач не врахував вартість даного лічильника, що був придбаний Охотою за власні кошти і не врахував його вартість у борг, а також не виплатив компенсацій його вартості.
З цього приводу 11 лютого 2022 року він подав відповідачу заяву щодо надання роз`яснень правомірності нарахування заборгованості з врахуванням вартості лічильника, однак ніякої відповіді від останнього він не отримав.
Також, послався на те, що відповідно до абз.5 ч.2 ст.1 ЗУ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування", протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, постачальнику природного газу забороняється здійснювати будь-які дії щодо примусу побутового споживача до оплати заборгованості (у тому числі включати заборгованість у рахунок па оплату, подавати судові позови, проводити стягнення заборгованості у примусовому порядку, вчиняти заходи з припинення газопостачання у зв`язку з наявністю заборгованості тощо), яка врегульовується відповідно до абзацу 2 ч.3 ст. 2 цього Закону.
Згідно з абз.2 ч.3 ст.2 вищевказаного Закону, постачальникам природного газу компенсуються: різниця між вартістю послуг з постачання природного газу побутовим споживачам з урахуванням втрат, понесених внаслідок воєнних дій та з метою запобігання настанню гуманітарних кризових ситуацій, за період з 1 березня 2022 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, та фактичним рівнем оплати побутовими споживачами послуги з газопостачання.
Враховуючи викладене, просив суд визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування йому боргу в сумі 2908,54 грн. за послуги розподілу природного газу.
Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 30 травня 2025 року позов АТ "Оператор Газороподільної системи "Вінницягаз" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Оперетора газорозподільної системи "Вінницягаз" заборгованість за послугу розподілу природного газу в сумі 2908,54 грн., що виникла за період з січня 2020 по лютий 2023 року. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ "Оператор Газороподільної системи "Вінницягаз" про визнання дій неправомірними щодо нарахування боргу по сплаті за послуги розподілу газу, - відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а у справі  ухвалити нове рішення, яким    у задоволенні позову АТ "Оператор Газороподільної системи "Вінницягаз" відмовити ,а його зустрічний позов задовольнити. Зазначив, що матеріали позовної заяви не містять підписаної ним заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу. При цьому розподіл природного газу – це не послуга для споживача. Факт користування і оплата за природній газ не є доказом укладення договору розподілу газу. Надані АТ «Вінницягаз» докази не є достовірними та допустимими доказами у справі та не містять інформацію щодо предмета доказування. Вважає позов АТ «ОГС «Вінницягаз» про стягнення заборгованості необґрунтованим і таким , що не підлягає задоволенню.
У відзиві АТ "Оператор Газороподільної системи "Вінницягаз"  просить  апеляційну  скаргу  залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає .
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.
ОСОБА_1 являється споживачем природного газу за адресою АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим на його ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . ОСОБА_1 періодично частково оплачував за доставку (розподіл) спожитого природного газу. (а.с.11)
Згідно копій довідок про фактичний обсяг споживання природного газу за попередні періоди, який було використано позивачем для розрахунку заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , протягом періоду з жовтня 2019 року по вересень 2020 включно відповідачем було використано 1374,52 м куб природного газу, з жовтня 2020 по вересень 2021 було використано 1324,85 м куб. З жовтня 2021 року до вересня 2022 року було використано 159,30 м. куб.. (а.с.12-14).
З копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» займається розподіленням газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи (основний) (а.с.17-18).
Згідно акту розпломбування та зняття/встановлення та опомблування побутового лічильника газу на періодичну перевірку/після періодичної перевірки 24.08.2020 у присутності ОСОБА_1 було знято лічильник. (а.с.36)
Згідно акту розпломбування та зняття/встановлення та опомблування побутового лічильника газу на періодичну перевірку/після періодичної перевірки 22.12.2020 у присутності ОСОБА_1 було встановлено лічильник. (а.с.37)
З накладної №41 від 20.12.2020 вбачається, що вартість лічильника становить 1500 грн.(а.с.35)
З копії заяви ОСОБА_1 від 11.02.2022 вбачається, що останній звертався до комерційного директора АТ "Вінницягаз" Товмача О.М. із заявою про роз`яснення з питання нарахування йому заборгованості в період відсутності у нього лічильника.
Також, ОСОБА_1 , надано копії квитанцій про сплату ним плати за розподіл (доставку) природного газу.
Задовольняючи первісний позов , суд виходив із того, що між позивачем АТ "Оператор Газороподільної системи "Вінницягаз" та відповідачем наявні фактичні договірні відносини з розподілу природного газу , оператор виконав взяті на себе договірні зобов`язання перед відповідачем та надав послуги з розподілу природного газу, а відповідач своїх зобов`язань не виконав і не не сплатив послуги з розподілу природного газу, чим порушив умови договору. Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що формування щомісячних обсягів розподілу природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 , належному ОСОБА_1 за час відсутності лічильника здійснено з урахуванням вимог п. 5 глави 8 розділу Х Кодексу ГРМ, оскільки обсяг споживання природного газу за аналогічний період і такий відповідає розподіленому обсягу у спірному періоді. Визначені оператором ГРМ об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між споживачем та його постачальником. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність розбіжностей у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого ОСОБА_1 природного газу у спірний період та намагання ним врегулювати ці розбіжності у спосіб, встановлений договором розподілу природного газу.
Окрім того, ОСОБА_1 в обґрунтування своїх доводів не надав суду будь-якого розрахунку об`ємів споживання газу, які він вважає неправильно проведеними Оператором ГРМ із зазначенням суті неправильності проведення такого нарахування.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову.
Доводи апеляційної скарги про неправильну оцінку судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність позовних вимог, не заслуговують на увагу , виходячи з наступного.
 Статтею 3 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» установлено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (ч. 1, п.1 ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»).
Згідно з ч.ч.1,2 ст. 40 ЗУ «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.
Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕП) від 19 червня 2017 року № 811 про видачу ліцензії на розподіл природного газу ,АТ «Вінницягаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Вінницької області (крім сіл Якушинці і Зарванці Вінницького району, смт Кирнасівка, сіл Одая, Нестерварка, Федьківка, Дранка, Тиманівка, Клебань, Копіївка, хутір Марково Тульчинського району, сіл Пилипи-Борівські, Калинка Томашпільського району, сіл Сокіл, Моївка, Борівка, хутір Грабовець Чернівецького району, села Махаринці Козятинського району, сіл Бухни, Морозівка Погребищенського району), а також території м. Гайворон Кіровоградської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Вінницягаз».
Вказана постанова розміщена на офіційних сайтах НКРЕКП  , АТ «Вінницягаз» та є у вільному доступі.
Отже, виключно АТ «Вінницягаз» був суб`єктом господарювання, який здійснював розподіл природного газу відповідачу.
Укладання договору можливе шляхом вчинення виключно конкретних дій або мовчання, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом (частина друга статті 205 Цивільного кодексу України ( ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України).
Згідно п. 1.3 Типового договору розподілу природного газу, договір розподілу природного газу є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною в додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор газорозподільних систем (далі Оператор ГРМ) направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Згідно з п. 4 ч .2 ст. Розділу 3 глави VI Кодексу газорозподільних систем укладення Договору розподілу природного газу між Оператором ГРМ та Споживачем не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.
Таким чином, для приєднання до умов договору розподілу та фактичного укладення договору споживачу необов`язково мати підписану заяву приєднання, а достатньо здійснити одну із передбачених законодавством дій, а саме:
-сплатити за послуги Оператора ГРМ;
-мати документально підтверджене споживання природного газу.
Отже, оскільки на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок, № НОМЕР_1 , відповідачка споживає природний газ, що підтверджується показниками приладу обліку, із заявою до оператора ГРМ про припинення розподілу природного газу не зверталася, тобто є такою, що приєдналася до умов договору розподілу, а тому зобов`язана здійснювати оплату за послуги з розподілу природного газу.
Доводи апеляційної скарги про те, що надані АТ «Вінницягаз» докази є недостовірними та недопустимими доказами у справі, оскільки подані з порушенням правил оформлення первинних документів та не містять інформацію щодо предмета доказування, апеляційний суд до уваги не приймає, з огляду на таке.
За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України).
Недопустимими є докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).        
Частиною1 ст. 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Предметом доказування у справі є наявність та розмір боргу відповідача перед позивачем за послуги з розподілу природнього газу. Довідка про фактичний обсяг споживання природного газу містить інформацію про кількість (об`єм) природного газу, спожитого ОСОБА_1 , а довідка «Фінансовий стан розрахунків за послуги з розподілу природнього газу» містить помісячний розрахунок із зазначенням дати, показників лічильника та розміру щомісячних нарахувань. Отже, обидва цих документи містять інформацію щодо предмета доказування, а тому є належними доказами.
Жодних особливостей щодо доказування наявності та розміру заборгованості споживача за послуги з розподілу природного газу закон не встановлює. Довідки «Фінансовий стан розрахунків за послуги з розподілу природнього газу» та довідка про фактичний обсяг споживання природного газу підписана особою, яка її сформувала, а тому підстави для висновку про недопустимість цих доказів відсутні.
Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.
ОСОБА_1 ж не надав жодних доказів на спростування факту споживання ним природного газу без сплати за послуги з його розподілу.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.        
Отже, встановивши, що АТ «Вінницягаз» свої зобов`язання по наданні послуги розподілу природного газу ОСОБА_1 виконало, а останній, користуючись такою послугою та сплачуючи частково рахунки, визнавав умови договору, однак свої зобов`язання щодо належної і своєчасної оплати цих послуг не виконав, чим порушив умови договору, суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.
Таким чином доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміни рішення суду.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
За змістом статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 30 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Головуючий                                                           С. Г. Копаничук 
судді:                                                                   Л. О. Голота 
                                                                        І. М. Стадник