03.10.2025
Справа № 639/7116/25
Провадження № 1-кп/639/422/25

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року                 м. Харків
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі: 
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 14.08.2025 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №12025221210000705 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 13.08.2025 о 16 годині 27 хвилин перебував у приміщенні магазину «Аврора», розташованого за адресою: м. Харків, Академіка Богомольця, буд. 1А, де помітив на стелажі службового приміщення магазину залишений без нагляду термінал збору даних марки Zebra, моделі TC26BK, IMEI: 352714115547440, що перебуває на балансі ТОВ «Вигідна покупка».
Саме в той час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел,направлений на вчинення таємного викрадення вищевказаного терміналу збору даних марки Zebra. 
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , у період воєнного стану, поширеного на території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, підійшов до службового приміщення, відділеного від торгівельної зали магазину занавіскою та визначеного як службове приміщення відповідною табличкою, доступною для візуального сприйняття, де був розміщений стелаж, на поверхні якого знаходився термінал збору даних, і надалі, діючи умисно, скориставшись тим, що вхід до службового приміщення не передбачає подолання перешкод до його доступу, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілій стороні, використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити доведенню злочинного умислу до кінця, проник у зазначене службове приміщення магазину, а саме: простягнув свою праву руку всередину службового приміщення та таємно заволодів чужим майном - терміналом збору даних марки Zebra, моделі TC26BK, IMEI: 352714115547440 та поклавши вказаний термінал до задньої правої кишені своїх штанів вийшов з приміщення магазину «Аврора».
Після цього ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 завдав потерпілому – юридичній особі ТОВ «Вигідна покупка», матеріальну шкоди на загальну суму 14761 гривні 06 копійок, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 2224/25 від 18.08.2025.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України визнав у повному обсязі, повністю підтверджує фактичні обставини вчиненого злочину, надав пояснення щодо місця, часу, способу його вчинення так, як вони встановлені судом. Суду пояснив, що дійсно 13.08.2025 року приблизно о 16:30 год. він перебував у приміщенні магазину «Аврора», розташованого в районі заводу «Шевченка» у Новобаварському районі м. Харкова, де на стелажі у службовому приміщенні, видділеного занавіскою, побачив термінал збору даних. Скориставшись тим, що біля нього нікого не було, він простягнув свою руку всередину вказаного приміщеннята викрав вказаний термінал збору даних, який в подальшому продав. Отримані грошові кошти витратив на власний розсуд. Кваліфікацію злочину та вартість викраденого не оспорює. У вчиненому щиро розкаюється. Просить суд суворо його не наказувати.
Представник потерпілого ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст.325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої ним заяви до суду просить розглядати справу без його участі, цивільний позов до обвинуваченого не заявляє (с/с а.с. 21).
Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовнотих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримав і прокурор.
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченим не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.
На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною. 
Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності» вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке.
Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за
допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.
Поняття "інше приміщення" включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей
(виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).
Також слід зауважити, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 569/1111/16-к, «проникнення як кваліфікуюча ознака… передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час вчинення розбою. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має… При вирішенні питання про застосування кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище»… вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) під час вчинення розбою та наявність у особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном».
У даному випадку, суд зауважує, що доступ до службового приміщення магазину «Аврора» для сторонніх осіб був заборонений, приміщення було відділене від торгівельної зали магазину занавіскою та визначене як службове приміщення відповідною табличкою. Обвинувачений розумів, що доступ до вказаного приміщення був ускладнений для потрапляння у нього сторонніх осіб і права перебувати у зазначеному приміщенні він не має.
Таким чином, в цьому випадку, мало місце проникнення до «іншого приміщення».
Отже, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.
Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі. 
Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4  встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, тяжких захворювань, інвалідності немає, неодружений, не працює , немає будь-яких осіб на утриманні, має постійне місце проживання та реєстрації.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, яке виразилося в дачі правдивих показань, жалю про вчинене, готовності понести заслужене покарання.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до 1 ст. 67 КК України, не встановлено. 
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, наявність однієї пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, наведені вище,у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, передбаченої ч. 4 ст. 185 КК України.
При цьому, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4  вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, критично відноситься до скоєного та засуджує свою поведінку,по справі відсутні обставини, які обтяжують покарання, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, думку представника потерпілого ОСОБА_5 , який просив призначити обвинуваченому несуворе покарання, а також той факт, що викрадене майно фактично повернуто потерплій стороні, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі та без його ізоляції від суспільства.
Таким чином, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1, 4 ст. 76 КК України.
У відповідності до ст.ст.96-1, 96-2 КК України спеціальна конфіскація до ОСОБА_4 не застосовується.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили слід залишити без змін. 
Відповідно до правил ч. 7 ст. 72 КК України до строку покарання необхідно зарахувати термін застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Цивільний позов не заявлено. Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави згідно вимог ч. 2 ст. 124 КПК України. 
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого суддізгідно вимог ч. 4 ст. 174, п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. 
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Продовжити стосовно ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, до набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_4 термін застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у період часу з 05.09.2025 року до дня набрання вироком суду законної сили з розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Скасувати арешт з майна, накладеного ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 28.08.2025 року, яке було вилучено 14.08.2025 року під час проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, просп. Любові Малої, буд. 45.
Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме: 
- термінал збору даних марки Zebra, який переданий представнику потерпілого ОСОБА_5 під збережувальну розписку – залишити ТОВ «Вигідна покупка» як законному власнику (к/п а.с. 20, 33);
- DVD-R диск із відеозаписами, який зберігається в матеріалах кримінального провадження – залишити зберігати там же (к/п а.с. 57, 64).
Процесуальні витрати в сумі 400 (чотириста) грн. 00 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи стягнути з ОСОБА_4  на користь приватного експерта ОСОБА_6 , які перерахувати на р/р UA273052990000026004030126618 (к/п а.с. 70).
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Новобаварський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. 

Суддя                  ОСОБА_1