Головуючий І інстанції: С.С. Бойко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 р. 	Справа № 440/15825/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.06.2025, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039,  по справі № 440/15825/24
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ,             Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ,             Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області                    
про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якій просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення №l64750006948 від 27.03.2024 Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області Управління Пенсійного забезпечення надання житлових субсидій та пільг відділ перерахунків пенсій №4 - про відмову у призначенні грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день її призначення ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати рішення №164750006948 від 23.05.2024 Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області Управління Пенсійного забезпечення надання житлових субсидій та пільг відділ перерахунків пенсій №4 - про відмову у призначенні грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день її призначення ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати рішення №164750006948 від 26.06.2024 Головного управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області - про відмову у призначенні грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день її призначення ОСОБА_1 .
- визнати протиправним та скасувати рішення №l64750006948 від 12.07.2024 Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області - про відмову у призначенні грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день її призначення ОСОБА_1 .
- зобов`язати Відповідача зарахувати позивачці до стажу, що дає право на виплату грошової допомоги, передбаченої п.7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період роботи з 24.l l.1986 по 11.08.1999;
- зобов`язати Відповідача нарахувати та виплатити позивачці грошову допомогу , яка не підлягає оподаткуванню та виплачується під час призначення пенсії за віком, у розмірі 10-ти місячних пенсій, відповідно до n.7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.06.2025  позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.03.2024 №164750006948 та від 23.05.2024 № 164750006948 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 26.06.2024 №164750006948 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 12.07.2024 № 40376/03-16 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 24.11.1986 по 11.08.1999 на посадах завідувача медпункту та медичної сестри у Глобинській центральній районній лікарні до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 20.03.2024 року з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду,  Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.06.2025 по справі 440/15825/24 та відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначило, що в матеріалах справи були відсутні відомості на підставі яких було б можливо врахувати до стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної Форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що не дає можливості врахувати період роботи з 01.01.1984 по 11.08.1999 до стажу роботи в закладах та установах охорони здоров`я державної або комунальної форми власності, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, що дає право на пенсію за вислугу років. За таких умов Головним управлінням було прийнято рішення про відмову у зв`язку з відсутністю необхідного стажу 30 років на посадах працівника охорони здоров`я, який дає право на виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону № 1058.
Позивачка та відповідачі не скористались правом надання відзивів на апеляційну скаргу.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної  скарги.
При цьому, колегія суддів зазначає, що як вбачається з апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції фактично оскаржується в частині задоволення позову.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що   20.03.2024 позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій.
За результатами розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення №164750006948 від 27.03.2024, яким вирішено відмовити позивачці в нарахуванні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю законних підстав.
16.05.2024 позивачка повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій.
За результатами розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення №164750006948 від 23.05.2024, яким вирішено відмовити позивачу в нарахуванні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки, на день досягнення пенсійного віку гр. ОСОБА_1 має страховий стаж менше 30 років на посадах в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
20.06.2024 позивачка повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій.
За результатами розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення №164750006948 від 26.06.2024, яким вирішено відмовити позивачу в нарахуванні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки, на день досягнення пенсійного віку гр. ОСОБА_1 має страховий стаж менше 30 років на посадах в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
05.07.2024 позивачка повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій.
За результатами розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення №40376/03-16 від 12.07.2024, яким вирішено відмовити позивачу в нарахуванні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки при первинному призначенні стаж працівника охорони здоров`я складав 28 років 00 місяців 13 днів.
Не погодившись з вказаними рішеннями, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що робота на посадах завідувача медпункту та медичної сестри у Глобинській центральній районній лікарні відноситься до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та відповідно надає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV “Прикінцевих положень” Закону №1058-IV, тому дійшов висновку, що оскаржувані рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №164750006948 від 27.03.2024, № 164750006948 від 23.05.2024, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 164750006948 від 26.06.2024, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 40376/03-16 прийнято відповідачами не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.
Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 24.11.1986 по 11.08.1999 на посадах завідувача медпункту та медичної сестри у Глобинській центральній районній лікарні до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 20.03.2024 року з урахуванням висновків суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписами п .6 ч.1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту – Закон України № 1058-IV).
За змістом пункту 1 ч. 1 ст. 8 Закону України № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
У силу п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Системний аналіз зазначеної норми свідчить про те, що право на отримання відповідної грошової допомоги є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який може реалізовуватись при призначенні «пенсії за віком».
Такий висновок, зокрема міститься у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 442/456/17 та від 13.02.2019 у справі № 233/4308/17.
За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 02.03.2020 у справі № 175/4084/16-а (2-а/175/86/16), отримання грошової допомоги у розмірі десятимісячних пенсій згідно пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, визначене законодавцем, як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 05.03.2025 у справі № 280/5256/22.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України № 1058-IV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (далі - Порядок № 1191).
Пунктом 1 Порядку № 1191 визначено умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України № 1058-IV.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».
Пунктом 5 Порядку № 1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посада, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Згідно з пунктом 6 Порядку № 1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України № 1058-IV, станом на день її призначення.
Відповідно до пункту 7 Порядку № 1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів зазначає, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Щодо не зарахування відповідачами до спеціального стажу позивачки  періоди роботи з 01.01.1984 по 11.08.1999 робота на посадах завідувача медпункту та медичної сестри у Глобинській центральній районній лікарні, у зв`язку з відсутністю страхового стажу менше 30 років на посадах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», колегія суддів зазначає наступне.
На виконання п. 7-1 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.
Згідно п.п. 6, 7 Порядку № 1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.
Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
За п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років».
Згідно Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, до закладів і установ охорони здоров`я входять, зокрема, лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.
Відповідно до примітки 3 Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років пенсії за вислугу років, відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
У наявній у матеріалах справи копії трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 міститься запис про те, що у період з 13.04.1986 по 17.09.1998 позивачка працювала у Глобинській центральній районній лікарні на посаді завідувача медпункту консервного заводу, у період з 17.09.1998 по 14.08.1999 на посаді медичної сестри у Глобинській центральній районній лікарні.
Також відповідно до довідки КНП «Глобинська міська лікарня» № 222 від 04.03.2024 позивачка у відпустці без збереження заробітної плати не знаходилась.
Як вже зазначалося судом, відповідно до примітки 3 Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років, відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
Постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 №1397 “Про пенсії за вислугу років працівникам просвіти, охорони здоров`я та сільського господарства” передбачено, що до складу переліку установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років віднесено лікарняні установи всіх типів і найменувань, в тому числі клініки і клінічні частини, госпіталі, лепрозорії, психіатричні колонії, амбулаторно-поліклінічні заклади всіх типів і найменувань (поліклініки, амбулаторії, диспансери всіх профілів, установи швидкої медичної допомоги і переливання крові, медсанчастини, оздоровчі пункти, медичні кабінети і пункти, фельдшерські та фельдшерсько-акушерські пункти, станції санітарної авіації, рентгенівські станції і пункти, медичні лабораторії та інші). До переліку посад, робота на яких давала право на пенсію за вислугу років, відносились лікарі, зубні лікарі, техніки, фельдшери, помічники лікаря, акушерки, масажисти, лаборанти і медичні сестри - всі незалежно від найменування посади, дезінфекційні інструктори.
Відповідно до Переліку установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений наказом Міністерства соціального забезпечення УРСР від 31.112.1959 №135 та підпункту “а” пункту 1 Положення про порядок зарахування стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 №1397 учителям, лікарям і іншим працівникам освіти та охорони здоров`я до стажу роботи за спеціальністю, зараховується робота у лікарняних установах всіх типів та найменувань незалежно від відомчої приналежності установи і організації та найменування посади.
Отже, робота на посадах завідувача медпункту та медичної сестри у Глобинській центральній районній лікарні відноситься до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та відповідно надає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV “Прикінцевих положень” Закону №1058-IV.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №164750006948 від 27.03.2024, № 164750006948 від 23.05.2024, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 164750006948 від 26.06.2024, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 40376/03-16 прийнято відповідачами не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.
Враховуючи те, що пенсійним органом не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов, необхідних для грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, у відповідності з положеннями пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", належним способом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 20.03.2024, яка була подана вперше з урахуванням висновків суду.
Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивачки колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 24.11.1986 по 11.08.1999 на посадах завідувача медпункту та медичної сестри у Глобинській центральній районній лікарні до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 20.03.2024 року з урахуванням висновків суду.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.  
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.06.2025 по справі № 440/15825/24  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	З.Г. Подобайло    І.С. Чалий