ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 953/8761/24
Номер провадження 22-ц/818/2813/25

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року         м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2025 року в складі судді Зуба Г.А. по справі № 953/8761/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Позовна заява мотивована тим, що 24 вересня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2034963904. На підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк», право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до банку. 04 квітня 2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/17-Ф, за яким позивач згідно реєстру прав вимог набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 39 769,58 грн, з яких: 12 936,18 грн - загальна заборгованість за тілом кредиту; 0,15 грн – загальна заборгованість за відсотками; 26 833,25 грн – загальна заборгованість зі сплати комісії; 0 грн – пеня/штрафи. Після відступлення права вимоги відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Таким чином, у ОСОБА_1 утворилась непогашена заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 39 769,58 грн.
Крім того, 30 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 75132224. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 11 від 27 жовтня 2023 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 23 570,40 грн, з яких: 9900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 670,40 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею. Оскільки погашення заборгованості відповідачем здійснено лише на суму 500,00 грн, ОСОБА_1 має заборгованість перед ним за вказаним договором позики у розмірі 23 070,40 грн.
Просив стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 2034963904 від 24 вересня 2020 року в розмірі 39 769,58 грн та за договором позики № 75132224 в розмірі 23 070,40 грн, а всього стягнути заборгованість за договорами у загальному розмірі 62 839,98 грн та судові витрати.
ОСОБА_1 неодноразово подано відзиви на позовну заяву, в яких він просив відмовити в повному обсязі у задоволенні позову. Вказав, що позивач ніколи не надавав йому кредитних коштів, а також, що до суду не було надано доказів зарахування кредитних коштів на його рахунок.
04 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало відповідь на відзив, в якій підтримало позовні вимоги. Вказало, що ОСОБА_1 дійсно не укладав кредитні договори з ним, адже товариство є правонаступником первісних кредиторів. Кредитні кошти надано відповідачу в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом при реєстрації на сайті первісного кредитора. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у кредитодавця, у зв`язку з чим товариство не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника, оскільки такі документи є банківською таємницею. Позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки не є банком, виписки по особовим рахункам клієнтів ним не формуються. Сам відповідач не визнає і одночасно не заперечує факт отримання грошових коштів. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог, а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Позивач надав всі наявні у нього документи, отримані від первісного кредитора, та звернувся до первісного кредитора з відповідним запитом щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів позичальнику за укладеним договором. Однак відповіді від первісних кредиторів на підтвердження перерахування коштів/надання розрахунків заборгованості не надходило.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2025 року позовну заяву ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: за кредитним договором № 2034963904 від 24 вересня 2020 року в розмірі 12 936,33 грн, з яких: 12 936,18 грн – сума заборгованості по тілу кредиту, 0,15 грн – загальна заборгованість по відсоткам; за договором позики № 75132224 в розмірі 11 968,61 грн, з яких: 9900,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 2068,61 грн – сума заборгованості за відсотками; всього стягнуто заборгованості за договорами у загальному розмірі 24 904,94 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1200,07 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором та договором позики, має заборгованість за ними, тому з нього на користь товариства як нового кредитора підлягає стягненню сума заборгованості за позикою та відсотками, нарахованими у межах строку кредитування. У задоволенні вимоги про стягнення комісії відмовлено, оскільки її нарахування не узгоджено договором.
На вказане судове рішення 19 березня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду – скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, судові витрати покласти на позивача.
Апеляційна скарга мотивована тим, що в договорах позики та кредиту не йдеться про заборгованість, тож її не можна стягнути на підставі цих договорів. Судові засідання проводились без його участі та без участі адвоката, тоді як він повідомляв суд про неможливість брати участь у справі через бойові дії. Повістки про судові засідання за місцем його проживання не надходили. Позовна заява направлена до суду через рік після закінчення терміну договорів.
Позивач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також вимог частини 4 вказаної статті, яка не обмежує суд доводами та вимогами апеляційної скарги у разі встановлення неправильного застосування норм матеріального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав. 
Судом встановлено, що 24 вересня 2020 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2034963904, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі 23 650,00 грн строком на 36 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом (а.с. 9).
Відповідно до п. 1.4 договору позичальник доручив кредитодавцю виплатити/сплатити в рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів за наступними реквізитами:
15 000,00 грн - переказ на поточний рахунок ОСОБА_1 у АТ «Таскомбанк» за рахунок кредиту КД 2034963904 від 24 вересня 2020 року;
650 грн - оплата за пакет послуги «Охоронець КредитМаркет 48», отримувач ТОВ «майСейфеті»;
5400,00 грн – оплата страхового платежу за договором страхування № 2034963904-С від 24 вересня 2020 року, отримувач ПАТ «СК «ТАС»;
800,00 грн - оплата страхового платежу за договором страхування № 2034963904-ЛО від 24 вересня 2020 року, отримувач ПАТ «СК «ТАС»;
300,00 грн – оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA», SU2034963904 від 24 вересня 2020 року, отримувач ТОВ «ЦФР».
Укладанню договору передувало підписання ОСОБА_1 паспорту кредиту № 4963904 від 24 вересня 2020 року, яким передбачено щомісячні проценти 6% від суми кредиту та річні проценти 0,01% від суми боргу за договором (а.с.10), а також заяви-анкети на отримання кредиту та інших послуг від 24 вересня 2020 року (а.с. 11).
07 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ПАТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до позичальника, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитним договором та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором.
За п. 2.2. вказаного договору сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 18-19).
Реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 до матеріалів справи не надано.
04 квітня 2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № НІ/11/17-Ф, за яким фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за кредитними договорами та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно додатку № 2, але не раніше здійснення оплати фактором згідно п. 3.1. цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог – підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 20-21). Вказаний акт підписано 04 квітня 2024 року (а.с. 22).
З витягу з реєстру прав вимог до договору факторингу № НІ/11/17-Ф від 04 квітня 2024 року вбачається, що АТ «Таскомбанк» відступлено ТОВ «ФК «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 24 вересня 2020 року в розмірі 39 769,58 грн, з яких загальна заборгованість по тілу кредиту 12 936,18 грн, по відсоткам – 0,15 грн, по комісії 26 833,25 грн, пеня/штрафи – 0 грн (а.с. 23).
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2034963904 від 24 вересня 2020 року за період з 04 квітня 2023 року по 31 серпня 2024 року, станом на 31 серпня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 складає 39 769,58 грн, з яких загальна заборгованість по тілу кредиту 12 936,18 грн, по відсоткам – 0,15 грн, по комісії 26 833,25 грн, пеня/штрафи – 0 грн (а.с. 17).
Крім того, 30 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 7513224, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалось надати ОСОБА_1 позику у розмірі 9900,00 грн строком на 30 днів (до 29 вересня 2021 року), за яким нараховується 0,70% - знижена процентна ставка на день, 2,7% на день - процентна ставка за понадстрокове користування позикою (не застосовується в період карантину), 2,7% на день – пеня (не застосовується в період карантину), орієнтовна реальна річна процентна ставка 906,08 % (а.с. 28).
Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 en1lP6Kodu, в ньому вказані його РНОКПП, серія та номер паспорта, адреса, телефон, адреса електронної пошти та рахунок НОМЕР_1 (а.с. 28 зворот).
Як вбачається з додатку № 1 до договору позики - таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, сума кредиту за договором – 9900,00 грн, проценти за користування кредитом – 2068,61 грн, всього чиста сума кредиту за розрахунковий період з 30 серпня 2021 року по 29 вересня 2021 року – 11 968,61 грн (а.с. 28 зворот).
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 30-31).
Згідно п. 1.1 договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 є невід`ємною частиною договору.
Пунктом 1.2. договору факторингу передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 
Пунктом 1.3. договору факторингу (з відповідними змінами, внесеними додатковою угодою № 2 від 28 липня 2021 року) передбачено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію, передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства (а.с. 32).
27 жовтня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено додаткову угоду № 12 до договору факторингу № 14/06/21, якою передбачено, що згідно реєстру боржників № 11 від 27 жовтня 2023 року відступаються права вимоги, за що фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить 2,4% від основної суми заборгованості (тіло кредиту) (а.с. 33).
Акт прийому-передачі реєстру боржників № 11 від 27 жовтня 2023 року підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору (а.с. 34).
Відповідно до витягу з реєстру боржників № 11 від 27 жовтня 2023 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 23 070,40 грн, з яких: 9900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 170,40 грн - сума заборгованості за відсотками; 0 грн – сума заборгованості за пенею (а.с. 35).
Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 75132224 від 30 серпня 2021 року, станом на 31 серпня 2024 року заборгованість складає 9900,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 170,40 грн – сума заборгованості за відсотками, а загалом 23 070,40 грн. На початок розрахунку – 27 жовтня 2023 року вказана сума заборгованості за відсотками 13 670,40 грн, на погашення якої зараховано один платіж 29 лютого 2024 року в сумі 500,00 грн, після чого сума заборгованості за відсотками склала 13 170,40 грн (а.с. 29).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.  Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно з частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Пунктами 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75 передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
За змістом частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності наявності заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем та її розміру.
При цьому, в ході розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 не заперечував самого факту укладення договорів, однак посилався на відсутність доказів перерахування йому кредитних коштів і необґрунтованість позову.
Як передбачено умовами кредитного договору від 24 вересня 2020 року та договору позики від 30 серпня 2021 року, надання коштів здійснюється шляхом їх перерахування на банківський рахунок ОСОБА_1 . Кредитним договором від 24 вересня 2020 року передбачено також перерахування коштів іншим отримувачам за оплату послуг (страхування, електронний ключ).
Доказом надання позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». 
При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
Разом із тим, позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцями ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах та на рахунки, що передбачені кредитним договором та договором позики, а відповідач ці кошти отримав.
Виписки з рахунку, платіжної інструкції, довідки про перерахування коштів за допомогою електронних платіжних систем, сервісів он-лайн платежів тощо, які б підтверджували перерахування ОСОБА_1 ТОВ «ФК «ЦФР» коштів за кредитним договором № 2034963904 від 24 вересня 2020 року в розмірі 15 000,00 грн та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором позики № 75132224 від 30 серпня 2021 року в розмірі 9900,00 грн, позивачем не надано, як і не надано доказів перерахування коштів іншим отримувачам (ТОВ «майСейфеті», ПАТ «СК «ТАС», ТОВ «ЦФР») за кредитним договором № 2034963904 від 24 вересня 2020 року, спрямованих на оплату послуг.
Звертаючись до суду позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про витребування доказів, зокрема, інформації щодо належності відповідачу рахунку НОМЕР_2 у АТ «Таскомбанк», вказаного в кредитному договорі від 24 вересня 2020 року, та рахунку НОМЕР_1 , вказаного у договорі позики від 30 серпня 2021 року, та надходження на них коштів, відповідних виписок з рахунку. 
У відповіді на відзив ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначав, що звертався до первісних кредиторів із запитами щодо надання додаткової інформації стосовно перерахування кредитних коштів, однак відповідей не отримав. При цьому, своїм правом на витребування доказів позивач не скористався.
Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Додані до позовної заяви розрахунки заборгованості за договорами не є належними доказами надання відповідачеві кредитних коштів та наявності заборгованості, оскільки сам розрахунок є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику, а будь-яких доказів перерахування коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано.
Вказані висновки ґрунтуються на правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18.
Крім того, з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2034963904 від 24 вересня 2020 року вбачається лише загальна сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12 936,18 грн, відсотками – 0,15 грн і комісією 26 833,25 грн, яка утворилась на час отримання позивачем права вимоги 04 квітня 2023 року від АТ «Таскомбанк» та залишилась незмінною на час подачі позову. З вказаного розрахунку неможливо встановити ані період, протягом якого нараховані відсотки, ані процентну ставку. Також неможливо перевірити правильність розрахунку заборгованості в частині тіла кредиту – 12 936,18 грн, адже з нього не вбачається, як саме вона утворилась, враховуючи, що згідно кредитного договору кредит надавався у сумі 23 650,00 грн, чи були погашення тощо. При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, умовами договору сплату комісії не передбачено (а.с. 17).
Аналогічно, на підставі розрахунку заборгованості за договором позики № 75132224 від 30 серпня 2021 року також неможливо зробити висновки щодо обґрунтованості розміру вимог. Крім того, у цьому розрахунку вказана сума заборгованості за відсотками станом на час отримання права вимоги від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 27 жовтня 2023 року – 13 670,40 грн, та в подальшому на її погашення зараховано один платіж у розмірі 500,00 грн від 29 лютого 2024 року, внаслідок чого вона зменшилась до 13 170,40 грн. Однак, у витязі з реєстру боржників від 27 жовтня 2023 року з невідомих причин вказана сума заборгованості за відсотками зазначена в розмірі саме 13 170,40 грн, а не 13 670,40 грн (а.с. 29, 35).
Також колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять належних доказів переходу права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2034963904 від 24 вересня 2020 року від первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «Таскомбанк», оскільки реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 не надано, а сам вказаний договір укладено 07 жовтня 2016 року, тобто задовго до укладення кредитного договору. Крім того, не надано й доказів оплати за перехід прав вимоги за жодним з договорів.
За вказаних обставин, у зв`язку з не доведенням позивачем належними та допустимими доказами переказу коштів позичальнику, а також фактичного користування відповідачем коштами, та неналежністю наданих ним розрахунків як доказів заборгованості, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором і договором позики.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо ненадходження повісток за місцем його проживання колегія суддів не бере до уваги, оскільки матеріали справи свідчать про те, що він був належним чином повідомлений про розгляд справи, зокрема, судова повістка на судове засідання 07 лютого 2025 року, коли ухвалено рішення суду, доставлена йому до електронного кабінеті 23 січня 2025 року (а.с. 80).
Частиною 4 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).
Отже, оскаржуване рішення суду у зв`язку неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, а  також неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю заявлених позовних вимог.
Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13  статті 141 ЦПК України).
Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено і відмовлено у задоволенні позову, та ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги ухвалою Харківського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року (а.с. 136-137), з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитними договорами – залишити без задоволення.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3633 грн (три тисячі шістсот тридцять три) 60 коп в дохід держави.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 вересня 2025 року.

Головуючий                                                         Ю.М. Мальований 

Судді                                                                 О.Ю. Тичкова 

В.Б. Яцина