УХВАЛА
 
06 жовтня 2025 року
м. Київ
справа № 442/1135/24
провадження № 61-7815ск25
Верховний Суд у складі колегії суддівТретьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Матківського Тараса Олеговича на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 травня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія», Національний Банк України, Державна податкова служба України, про застосування наслідків недійсного правочину та
ВСТАНОВИВ:
07 лютого 2025 року ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області цивільну справу № 442/1135/24 передано на розгляд до Господарського суду Луганської області.
Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу.
16 травня 2025 року постановою Львівського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2025 року залишено без змін.
У червні 2025 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Матківським Т. О. через систему «Електронний суд» до Верховного Суду подано касаційну скаргу на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 
2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 травня 2025 року в справі № 442/1135/24, в якій заявник просить їх скасувати, справу направити для продовження її розгляду до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.
Необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.
Однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
Відповідно до частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 
3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
За змістом пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України та 
пункту 9 частини 1 статті 353 ЦПК України, вбачається, що судові рішення першої та апеляційної інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Пунктом 9 статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15 лютого 2000 року зазначено, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 
(далі - Конвенція) застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. ЄСПЛ зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 року в справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).
Системне тлумачення статей 353, 389 ЦПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія та відмова в її вчиненні.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє в відкритті касаційного провадження в справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 27 жовтня 2020 року в справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. 
В ухвалах від 03 лютого 2025 року в справі № 333/5307/24 (провадження 
№ 61-1143ск25), від 19 червня 2025 року в справі № 639/1041/25 (провадження 
№ 61-7415ск25), від 04 липня 2025 року в справі № 761/26666/24 (провадження 
№ 61-7850ск25) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду також виснував про відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі з огляду на те, що судові рішення щодо передачі справи на розгляд іншого суду (пункт 9 частини першої статті 353 ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Матківський Т. О. подав касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження в справі необхідно відмовити.
Згідно з положенням частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову в відкритті касаційного провадження).
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Матківського Тараса Олеговича на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 
2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 травня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія», Національний Банк України, Державна податкова служба України, про застосування наслідків недійсного правочину відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                          О. М. Ситнік
 І. В. Литвиненко 
 Є. В. Петров