ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року	Львів	Справа № 380/333/25 пров. № А/857/22005/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді                                     Курильця А.Р., 
суддів                                                           Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року в справі № 380/333/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції – Кондратюк Ю.С.,
час ухвалення рішення – 06 травня 2025 року,
місце ухвалення рішення – м.Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                              ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – відповідач), в якому просила:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області №134650030711 від 05.12.2024 про відмову ОСОБА_1 у переході на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу»;
зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 з 28.11.2024 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з врахуванням поданих довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 27.11.2024 №1273/1619 та від 27.11.2024 №1273/1.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 05.12.2024 №134650030711.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 28.11.2024 переведення позивача з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, п.п. 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 27.11.2024 №1273/1619 та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 27.11.2024 №1273/1 та здійснити виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач не має 20 років роботи на державній службі станом на 01.05.2016, врахувати довідку від 27.11.2024 №1273/1 за жовтень 2024 року про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця немає підстав.
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується перерахунком пенсії від 22.08.2024 (а.с. 8).
Страховий стаж становить 41 рік 6 місяців 5 днів.
Згідно з даними трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 30.10.1986, судом встановлено, що трудова книжка містить такі записи про роботу позивача:
- 08.05.1991 – прийнята по переводу і назначена на посаду інспектора в відділ інженерно-технічного забезпечення Управління житлово-комунального господарства Виконкому Львівської міської Ради народних депутатів;
- 01.09.1992 – призначена по переводу інженером І категорії відділу експлуатації і ремонту житлового фонду Департаменту житлового господарства Виконкому Львівської міської Ради народних депутатів;
- 01.09.1995 – призначена по переводу на посаду інженера-спеціаліста І категорії відділу по експлуатації інженерного обладнання у правління житлового господарства Департаменту житлового господарства Виконкому Львівської міської Ради народних депутатів;
- 27.08.1996 – призначено по переводу на посаду економіста-спеціаліста І категорії відділу планування і економічного аналізу управління житлового господарства Департаменту житлового господарства Виконкому Львівської міської Ради народних депутатів. Присвоєно 12 /дванадцятий/ ранг державного службовця / посада віднесена до 6 / шостої/ категорії посад державних службовців;
- 18.12.1996 – прийняла присягу державного службовця;
- 02.08.1998 – у зв`язку з реорганізацією і зміною структури департаменту житлового господарства призначено по переводу на посаду економіста спеціаліста І категорії відділу бухгалтерського обліку та економічного аналізу;
- 01.12.1999 – присвоєно 11 /одинадцятий/ ранг державного службовця;
- 01.04.2000 переведена на посаду економіста, спеціаліста 1 категорії відділу економіки та житлової політики управління житлового господарства;
- 01.02.2001 – призначена по переводу на посаду інспектора, головного спеціаліста сектору житлової політики відділу економіки та житлової політики;
- 04.07.2001 – посада віднесена до 6-тої (шостої) категорії посад органів місцевого самоврядування. Присвоєно 11 (одинадцятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування. Складена присяга.
- 14.08.2002 – в зв`язку з реорганізацією переведена на посаду інспектора, головного спеціаліста сектору житлової політки відділу економіки та житлової політики;
- 20.10.2003 – звільнена з займаної посади 20.10.2003 за власним бажанням згідно з ст. 38 КЗпП України.
- 21.10.2003 прийнята на постійну роботу на посаду головного спеціаліста відділу з питань енергозабезпечення, газозабезпечення та газовидобутку Управління вугільної промисловості Львівської обласної державної адміністрації, за конкурсом;
- 30.06.2005 звільнена з посади за ст. 36 п.1 КЗпП України (угода сторін).
- 27.01.2010 – прийнята на посаду головного державного інспектора відділу контролю забудови територій № 1 територіального управління з контролю за будівництвом об`єктів №1, за конкурсом, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області;
- 27.01.2010 – присвоєний 11 ранг державного службовця, враховуючи присвоєння 11 рангу посадової особи місцевого самоврядування за попереднім місцем роботи в межах VI категорії класифікації посад;
- 12.02.2010 переведена на посаду головного спеціаліста відділу фінансово-господарського забезпечення;
- 20.04.2010 – переведена на посаду головного державного інспектора відділу контролю забудови території №1 територіального управління з контролю за будівництвом об`єктів №1;
- 14.07.2011 звільнена із займаної посади за переведенням для подальшої роботи в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, згідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України;
- 15.07.2011 – прийнята на посаду головного державного інспектора відділу державного контролю у сфері житлово-комунального господарства за переведенням з інспекції ДАБК у Львівській області;
- 03.01.2012 – переведена на посаду головного державного інспектора відділу державного контролю забудови територій №3;
- 21.01.2013 – переведена на посаду головного державного інспектора відділу державного контролю за будівництвом об`єктів № 1 управління державного контролю у сфері містобудування;
- 01.06.2013 переведена на посаду головного державного інспектора відділу державного контролю за будівництвом об`єктів у м. Львові управління державного контролю у сфері містобудування №1;
- 06.03.2014 – переведена на посаду начальника відділу державного контролю за будівництвом об`єктів, автомобільних доріг та ринкового нагляду управління державного контролю у сфері містобудування № 2 з кадрового резерву;
- 06.03.2014 – присвоєно 10 ранг державного службовця;
- 21.10.2014 – звільнена для подальшої роботи в Департаменті Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області;
-22.10.2014 – призначена на посаду головного державного інспектора інспекційного відділу у місті Львові Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, як таку, що успішно пройшла стажування на цій посаді, за переведенням з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області;
- 18.09.2015 – переведена на посаду головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області;
- 01.05.2016 присвоєно 9 (дев`ятий) ранг державного службовця;
- 01.02.2017 переведена на посаду головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області;
- 18.09.2018 – присвоєно черговий 8 (восьмий) ранг державного службовця.
- 03.08.2021 Звільнена з займаної посади у зв`язку з повною ліквідацією Державної архітектурно-будівельної інспекції України.
- 14.12.2021 – призначена на посаду головного спеціаліста відділу розвитку інфраструктури управління житлово-комунального господарства департаменту, за конкурсом;
- 22.02.2022 – звільнена із займаної посади в порядку переведення на роботу в Західне управління замовника робіт Міністерства оборони України відповідно до ст. 41 Закону України «Про державну службу»;
- 23.02.2022 призначена на посаду головного спеціаліста відділу будівництва житла Західного управління замовника робіт у порядку переведення відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про державну службу»;
- 21.06.2024 – звільнена з посади головного спеціаліста відділу будівництва житла Західного управління замовника робіт.
28.11.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
За результатами розгляду відповідач прийняв рішення від 05.12.2024 №134650030711 про відмову у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону 889-VIII.
Рішення мотивоване тим, що довідку від 27.11.2024 № 1273/1619 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг та вислугу років) станом на жовтень 2024 року, яка видана Західним управлінням замовника робіт не на основі класифікації посад, за формою, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України 17.01.2017 № 1-3, неможливо прийняти до уваги, оскільки дана довідка не відповідає вимогам Порядку 823.
Оскільки заявниця не має 20 років роботи на держслужбі станом на 01.05.2016, врахувати довідку від 27.11.2024 № 1273/1 за жовтень 2024 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця немає підстав.
Додатково зазначає, що до матеріалів ЕПС Мончак О. Б. не долучено жодних документів, щодо проведення (не проведення) класифікації посади держслужбовця.
Вважаючи рішення пенсійного органу протиправними, позивач звернулася з цим позовом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

До 01 травня 2016 року умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII.
Водночас з 01 травня 2016 року принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначаються Законом № 889-VIII.
При цьому пунктами 10 і 12 розділу 11 Закону № 889-VIII залишено право осіб, що працювали та (або) продовжують працювати на посадах, що віднесені до посад державної служби, на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у разі дотримання певних умов.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що особам, визначеним у пунктах 10, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII надано право вибору, на підставі якого закону їм має бути призначена пенсія.
Подібних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04 квітня 2018 року у зразковій справі № 822/524/18, а також у постановах від 01 грудня 2020 року у справі № 466/6057/17, від 16 грудня 2021 року у справі № 538/804/17, від 22 червня 2021 року у справі № 308/67/17, від 29 вересня 2022 року у справі № 234/6967/17 та від 29 листопада 2022 року у справі № 431/991/17.
Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналогічні положення закріплені у Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 (далі - Порядок № 622).
Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку, згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.
Так, відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Таким чином право на пенсію державного службовця за змістом частини першої статті 37 Закону № 3723-XII мали особи, які: а) досягли певного віку; б) мають передбачений законодавством страховий стаж; в) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Так, пунктами 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII передбачено, що право на призначення пенсії за статтею 37 Закону N 3723-XII зберігається лише за тими особами, які станом на день набрання чинності цим Законом, тобто 01.05.2016, вже мали відповідний стаж.
Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18.
Суд підкреслює, що визначальною умовою для збереження спеціального пенсійного забезпечення є наявність необхідного стажу саме станом на 01.05.2016, а не на момент звернення.
Тобто, за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 560/2398/19.
При цьому пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством, а саме відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283).
Вказане у сукупності свідчить про те, що набутий до 01 травня 2016 року стаж роботи на посадах державної служби зараховується до стажу державної служби, величина якого, окрім іншого (страхового стажу, віку особи) має вплив на наявність у особи права на пенсію, що призначається на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII.
Водночас після 01 травня 2016 року у зв`язку із набранням чинності Законом № 889-VIII кардинально змінено порядок пенсійного забезпечення державних службовців.
Відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV.
Судова колегія зазначає, що вказаним Законом № 1058-IV визначаються принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел
Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 цього Закону, право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідно виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Крім того, статтею 26 Закону № 1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком та зокрема зазначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Таким чином, для набуття права на призначення пенсії у відповідності до положень вказаного Закону передбачено лише дві вимоги: необхідний вік та відповідний йому розмір страхового стажу.
З огляду на це, колегія апеляційного суду дійшла висновку, що положення вказаного закону, які регулюють порядок призначення пенсії, зокрема також і держслужбовцям, врегульовано порядок зарахування періодів роботи на посадах державної служби лише до страхового стажу, оскільки вказаний Закон не передбачає такого виду стажу, як стаж державної служби.
Таким чином, аналізуючи вказані положення у сукупності, колегія суддів доходить висновку, що при призначенні пенсії на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII (відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII) після 01 травня 2016 року необхідно враховувати три критерії: вік особи, страховий стаж та стаж державної служби. 
Верховний Суд в постанові від 22 травня 2024 року в справі № 500/1404/23 наголосив, що до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посад до 01 травня 2016 року та обрахований у відповідності до положень Порядку № 283. Водночас стаж, набутий після 01 травня 2016 року на посадах державної служби зараховується до страхового стажу і відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII слугує підставою для призначення пенсії та обрахунку її розміру у відповідності до Закону № 1058-IV.
Колегія суддів наголошує, що вказаний висновок узгоджується з позицією Конституційного Суду України, що висловлена у рішенні від 23 грудня 2022 року № 3-р/2022. КСУ у цій справі зазначив, що підпункт 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII не дає можливості враховувати стаж державної служби, набутий після 1 травня 2016 року, як такий, що відповідає вимогам пунктів 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, та для набуття у зв`язку із цим права на призначення пенсії державного службовця на підставі статті 37 Закону № 3723-XII.
При цьому апеляційний суд також зауважує, що наведене правове регулювання зарахування стажу роботи, набутого на посадах державної служби або прирівняних до них посад, враховуючи збережену законодавцем можливість вибору особою на підставі якого закону їй має бути призначена пенсія (тобто збереження права особи на вибір найбільш сприятливого для неї варіанту поведінки), відповідає вимогам частини третьої статті 46 Конституції України (пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом), вимогам стосовно якості та передбачуваності закону, а також має легітимну мету, що спрямована на реформування системи соціального забезпечення в України, яке, серед іншого, включає в себе побудову нової системи соціального захисту, заснованої на принципах соціальної справедливості, доступності та максимального застосування для всіх осіб.
Отже колегія суддів звертає увагу на те, що для правильного вирішення спору необхідно встановити, чи займав позивач станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону № 889-VIII) посаду державної служби (або прирівняну до неї посаду) та який стаж державної служби він мав станом на зазначену дату.
Як встановлено судом, згідно з даними трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 30.10.1986, остання: 
- 08.05.1991 – прийнята по переводу і назначена на посаду інспектора в відділ інженерно-технічного забезпечення Управління житлово-комунального господарства Виконкому Львівської міської Ради народних депутатів;
- 01.09.1992 – призначена по переводу інженером І категорії відділу експлуатації і ремонту житлового фонду Департаменту житлового господарства Виконкому Львівської міської Ради народних депутатів;
- 01.09.1995 – призначена по переводу на посаду інженера-спеціаліста І категорії відділу по експлуатації інженерного обладнання у правління житлового господарства Департаменту житлового господарства Виконкому Львівської міської Ради народних депутатів;
- 27.08.1996 – призначено по переводу на посаду економіста-спеціаліста І категорії відділу планування і економічного аналізу управління житлового господарства Департаменту житлового господарства Виконкому Львівської міської Ради народних депутатів. Присвоєно 12 /дванадцятий/ ранг державного службовця / посада віднесена до 6 / шостої/ категорії посад державних службовців;
- 18.12.1996 – прийняла присягу державного службовця;
- 02.08.1998 – у зв`язку з реорганізацією і зміною структури департаменту житлового господарства призначено по переводу на посаду економіста спеціаліста І категорії відділу бухгалтерського обліку та економічного аналізу;
- 01.12.1999 – присвоєно 11 /одинадцятий/ ранг державного службовця;
- 01.04.2000 переведена на посаду економіста, спеціаліста 1 категорії відділу економіки та житлової політики управління житлового господарства;
- 01.02.2001 – призначена по переводу на посаду інспектора, головного спеціаліста сектору житлової політики відділу економіки та житлової політики;
- 04.07.2001 – посада віднесена до 6-тої (шостої) категорії посад органів місцевого самоврядування. Присвоєно 11 (одинадцятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування. Складена присяга.
- 14.08.2002 – в зв`язку з реорганізацією переведена на посаду інспектора, головного спеціаліста сектору житлової політки відділу економіки та житлової політики;
- 20.10.2003 – звільнена з займаної посади 20.10.2003 за власним бажанням згідно з ст. 38 КЗпП України.
- 21.10.2003 прийнята на постійну роботу на посаду головного спеціаліста відділу з питань енергозабезпечення, газозабезпечення та газовидобутку Управління вугільної промисловості Львівської обласної державної адміністрації, за конкурсом;
- 30.06.2005 звільнена з посади за ст. 36 п.1 КЗпП України (угода сторін).
- 27.01.2010 – прийнята на посаду головного державного інспектора відділу контролю забудови територій № 1 територіального управління з контролю за будівництвом об`єктів №1, за конкурсом, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області;
- 27.01.2010 – присвоєний 11 ранг державного службовця, враховуючи присвоєння 11 рангу посадової особи місцевого самоврядування за попереднім місцем роботи в межах VI категорії класифікації посад;
- 12.02.2010 переведена на посаду головного спеціаліста відділу фінансово-господарського забезпечення;
- 20.04.2010 – переведена на посаду головного державного інспектора відділу контролю забудови території №1 територіального управління з контролю за будівництвом об`єктів №1;
- 14.07.2011 звільнена із займаної посади за переведенням для подальшої роботи в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, згідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України;
- 15.07.2011 – прийнята на посаду головного державного інспектора відділу державного контролю у сфері житлово-комунального господарства за переведенням з інспекції ДАБК у Львівській області;
- 03.01.2012 – переведена на посаду головного державного інспектора відділу державного контролю забудови територій №3;
- 21.01.2013 – переведена на посаду головного державного інспектора відділу державного контролю за будівництвом об`єктів № 1 управління державного контролю у сфері містобудування;
- 01.06.2013 переведена на посаду головного державного інспектора відділу державного контролю за будівництвом об`єктів у м. Львові управління державного контролю у сфері містобудування №1;
- 06.03.2014 – переведена на посаду начальника відділу державного контролю за будівництвом об`єктів, автомобільних доріг та ринкового нагляду управління державного контролю у сфері містобудування № 2 з кадрового резерву;
- 06.03.2014 – присвоєно 10 ранг державного службовця;
- 21.10.2014 – звільнена для подальшої роботи в Департаменті Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області;
-22.10.2014 – призначена на посаду головного державного інспектора інспекційного відділу у місті Львові Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, як таку, що успішно пройшла стажування на цій посаді, за переведенням з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області;
- 18.09.2015 – переведена на посаду головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області;
- 01.05.2016 присвоєно 9 (дев`ятий) ранг державного службовця;
Отже судовим розглядом встановлено, що позивача працювала на посадах державної служби та посадах органів місцевого самоврядування.
Водночас пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених чинним на той час законодавством.
Відповідно до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (діяв до набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII), робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби.
Згідно із п. 4 цього Порядку до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Відповідно до ст. 14 Закону України від 07.06.2001 №2493-IIІ «Про службу в органах місцевого самоврядування» в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема, шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.
Так, у висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 26.06.2018 у справі №735/939/17 зазначено, що час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", входить до стажу державної служби.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, стаж державної служби ОСОБА_1 станом на 01 травня 2016 року становить 20 років, 4 місяці, 29 днів, відтак доводи апелянта про відсутність необхідного стажу в позивачки є безпідставними. 
Більше того, станом на 01 травня 2016 року позивачка займала посаду державної служби - головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області.
Тому ОСОБА_1 має право на призначення пенсії державного службовця передбаченої пунктами як 10, так і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.
Щодо позовної вимоги про врахування довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 27.11.2024 №1273/1619 та від 27.11.2024 №1273/1, апеляційний суд зазначає, що пунктом 4 Порядку № 622 (в редакції Постанови №823) передбачено положення відповідно до якого пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);
розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на дату виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах, визначених законодавством, таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі. Середньомісячна сума зазначених виплат за місяць визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за місяць на фактичну чисельність державних службовців за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Дійсно, визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, здійснюється з урахуванням положень пунктів 4-1 і 4-2 цього Порядку. 
Так, відповідно до пункту 4-1 Порядку, особам, які працювали на посадах державної служби, класифікацію яких було проведено, і мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та які на дату виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, починаючи з 1 січня 2024 р. за вибором таких осіб визначається в середньомісячних сумах за період з 1 січня 2024 р. до місяця звернення особи або за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше 1 січня 2024 р., визначених за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) державної служби у штатному розписі державного органу, встановленою на основі класифікаційного коду, в середніх розмірах, визначених законодавством, таких виплат. Середньомісячна сума зазначених виплат за місяць визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за місяць на фактичну чисельність державних службовців за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі за визначеним класифікаційним кодом. При цьому для осіб, які звернулися за призначенням пенсії у січні 2024 р., середньомісячна сума таких виплат визначається з розрахунку виплат за січень 2024 р. як за повний місяць.
Для призначення пенсії державним службовцям, які працювали з 1 січня 2024 р. у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посади яких було класифіковано, подаються довідки про:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років, які особа отримувала за останнім місцем роботи на державній службі, за формою згідно з додатком 1;
розміри виплат, зазначених в абзаці третьому цього пункту, які особа отримувала за останнім місцем роботи на державній службі, за формою згідно з додатком 2;
середньомісячний розмір виплат, визначений за вибором особи, відповідно до абзацу п`ятого цього пункту, за формою згідно з додатком 3.
Для державних службовців, відповідно до пункту 4-2 Порядку, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та яких не було переведено на посади, передбачені штатним розписом, форму якого затверджено наказом Мінфіну від 28 січня 2002 р. № 57 (з урахуванням змін, внесених наказом Мінфіну від 27 листопада 2023 р. № 661), або які звільнилися до 1 січня 2024 р. з таких органів, визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям здійснюється з урахуванням пункту 4 цього Порядку. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на 31 грудня 2023 р., а розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, але не пізніше 31 грудня 2023 року.
Для призначення пенсії державного службовця таким особам та особам, які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, подаються довідки про:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 4;
розміри виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 5;
розміри виплат, зазначених в абзаці шостому пункту 4 цього Порядку, за формою згідно з додатком 6.
Як встановлено судом, позивачка до заяви про призначення пенсії долучила довідки за формою згідно додатків 4 та 6 Порядку №622, однак пенсійний орган наголошує, що ОСОБА_1 не долучила документів щодо проведення (не проведення) класифікації посади державного службовця.
Однак суд враховує, що долучені позивачкою довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 27.11.2024 №1273/1619 та від 27.11.2024 №1273/1 відповідають формі згідно додатків 4 та 6 Порядку №622, містять підписи відповідальних осіб (керівника державного органу та головного бухгалтера) та печатку підприємства.
Жодний зауважень щодо дійсності вищезазначених довідок, відсутність підстав для їх отримання (окрім вже спростованих доводів про відсутність 20 років державної служби), пенсійний орган не наводить.
Також колегія суддів зазначає, що чинним законодавством передбачається значний обсяг прав та обов`язків у органів ПФ під час вирішення питання про призначення пенсії та перевірки відомостей для її призначення.
Органи ПФ України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.
При цьому, позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.
Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.
Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.
Колегія суддів також враховує висновки Верховного Суду наведені, зокрема, в постановах від 12 лютого 2025 року в справі № 580/6600/24, від 28 січня 2025 року в справі № 560/2123/24, від 27 січня 2023 року в справі № 340/4184/21 та зазначає наступне.
Наслідком задоволення в адміністративному судочинстві позовних вимог є відновлення фактично порушених прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Суд при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог має не лише вирішити позовні вимоги відповідно до принципів верховенства права, а й обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права. Тобто такий, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду та здійснювалося примусове виконання рішення.
Ураховуючи, що позивачка продовжувала працювати на посаді державної служби після 01 травня 2016 року, має стаж державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, понад 20 років та має право на пенсію державного службовця на підставі пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, для належного захисту порушених прав позивачки, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Львівській області призначити та здійснити нарахування і виплату позивачці з 28.11.2024 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII з урахуванням заробітної плати, зазначеної у довідках про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 27.11.2024 №1273/1619 та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 27.11.2024 №1273/1.
Наведене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, сформульованими у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі № 822/524/18.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року в справі № 380/333/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 15 жовтня 2025 року.