ОКРЕМА ДУМКА
22 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 519/1227/21
провадження № 61-7596ск25
Судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Литвиненко І. В. на ухвалу Верховного Суду від 22 вересня 2025 року у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), 
Литвиненко І. В., Петрова Є. В. у справі за заявою територіальної громади в особі Южненської міської ради Одеського району Одеської області про визнання спадщини відумерлою, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , державний нотаріус Южненської міської державної нотаріальної контори Туйск Фаїна Леонтіївна за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Південного міського суду Одеської області (раніше - Южний міський суд Одеської області) 
від 25 квітня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року.
На підставі статті 35 ЦПК України висловлюю окрему думку на вказану ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду з таких підстав.
16 червня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Родіонов А. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Південного міського суду Одеської області від 25 квітня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду 
від 26 листопада 2024 року, в якій просить оскаржені судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Верховний Суд ухвалою від 14 липня 2025 року касаційну скаргу залишив без руху та надав строк десять днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків.
Копія ухвали була надіслана заявнику та її представнику.
Станом на 22 вересня 2025 року вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху заявник не виконав.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 22 вересня 2025 року касаційну скаргу визнав неподаною та повернув заявнику.
Не можу погодитись з рішенням колегії суддів Верховного Суду з наступних міркувань.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
У межах касаційного провадження № 61-7596ск25 заявником матеріали на усунення недоліків касаційної скарги не направлені, що є підставою для відмови у прийнятті касаційної скарги та повернення її заявнику.
Судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
Статтею 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Також частиною п`ятою статті 393 ЦПК України встановлено, що питання про залишення касаційної скарги без руху суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги. Питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанціївирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
З наведених норм вбачається, що законодавець як вирішення питання про залишення касаційної скарги без руху, зокрема, у зв`язку із її оформленням з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України так і вирішення питання про повернення касаційної скарги у зв`язку із невиконанням скаржником вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, або невиконанням їх у строк встановлений ухвалою поклав на розсуд саме судді-доповідача (одноособово), оскільки такі питання пов`язані виключно з рухом справи в суді (процедурні питання), а не переглядом судових рішень та розгляду справи по суті, та якими розгляд справи не закінчується, оскільки скаржник не позбавлений права повторно звернутися зі касаційною скаргою до Верховного Суд, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Водночас порядок розгляду цивільних спорів визначений ЦПК України, норми якого хоч і схожі з деякими нормами ГПК України та КАС України, проте є відмінними, зокрема, в процедурі перегляду судових рішень в касаційному порядку, тобто вирішуючи питання пов`язані із рухом цивільної справи не можна керуватися нормами процесуального закону іншої юрисдикції, враховуючи, що ЦПК України не передбачена можливість застосування інших процесуальних законів.
Частини перша, друга, четверта, п`ята статті 394 ЦПК України передбачають вирішення питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) колегією суддів у складі трьох суддів, а не суддею-доповідачем одноособово.
Натомість частина п`ята статті 393 ЦПК України не передбачає вирішення питання про залишення касаційної скарги без руху чи про повернення касаційної скарги колегією суддів у складі трьох суддів.
Суд касаційної інстанції, у якості якого за приписами частин першої та другої статті 393 ЦПК України діє саме суддя-доповідач одноособово.
З огляду на викладене вважаю, що ухвала Верховного Суду від 22 вересня 2025 року мала бути постановлена суддею-доповідачем одноособово.
 
Суддя                                                                                                       І. В. Литвиненко