ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року	Львів	Справа № 260/1021/25 пров. № А/857/21647/25	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові  апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року  у справі № 260/1021/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області  про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, 
місце ухвалення судового рішення  	м.Ужгород	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження 	
суддя у І інстанції	Плеханова З.Б.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	

                                          ВСТАНОВИВ:
         І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року  у справі № 260/1021/25 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,   РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області           (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, Вінницька область, 21005 ЄДРПОУ 13322403), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатський області   (м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ 20453063) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано Рішення №262240018195 від 03.02.2025 p. про відмову в перерахунку пенсії - перехід на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22; ЄДРПОУ: 13322403) перевести ОСОБА_1             ( АДРЕСА_1 ,   РНОКПП НОМЕР_1 ) на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу», п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», починаючи з 29.01.2025.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області             (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, Вінницька область, 21005 ЄДРПОУ 13322403) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1             ( АДРЕСА_1 ,   РНОКПП НОМЕР_1 )судовий збір у розмірі 968,96 грн. та   витрати на правничу допомогу   у розмірі 4000,00 грн.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач  звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги  вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що періоди роботи з 18.05.2004 по 04.12.2007 та з 05.12.2007 по 18.03.2013, та 19.03.2013 по 24.06.2019 та 26.06.2019 по 09.02.2022 не можуть бути зараховані до стажу державної служби зважаючи на те, що заявниці згідно ст.343.1 Податкового кодексу України присвоювалися спеціальні звання, а в разі присвоєння спеціального звання відповідно до ст.343.1 надбавка за ранг державного службовця не виплачується і, відповідно, ці посади не належать до посад, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону N 3723. За відсутності станом на 01.05.2016 не менш як 20 років стажу роботи на посадах державної служби відповідно до пункту 2 Порядку №622, право на обчислення пенсії в порядку, визначеному абзацом другим та третім пункту 4 Порядку №622 згідно довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця у Позивача відсутнє. Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову в перерахунку пенсії перехід з пенсії за віком на пенсію, згідно ЗУ “Про державну службу”.
Позивач подала відзив  на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про розгляд апеляційної  скарги відповідач   та позивач повідомлені  шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду  через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що  посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до  Закону №889-VIII.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач, ОСОБА_1 , є громадянкою України, яка   народилася в м. Запоріжжя, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .
ОСОБА_1 з 07.11.2023 року перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в м. Києві отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Проживає в АДРЕСА_2 , що підтверджується актом про проживання особи без реєстрації від 08.02.2025 року, виданий головою правління ОСББ №8.
29 січня 2025 року ОСОБА_1   звернулася до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою про перерахунок пенсії - перехід на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу». 
До заяви про перерахунок пенсії було подано:
- Заява про призначення /перерахунок пенсії
- Паспорт НОМЕР_2 
- Довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру
- документ   про місце проживання   (реєстрації) особи
В Розписці - повідомленні зазначено документи, які подано заявником.
Матеріали відмовної пенсійної справи не містять Графу "Перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії" ( назва документа, дата подання підписи заявника та спеціаліста) .
Вказана заява розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Крім того позивачем до вищевказаної заяви подавалися довідки про складові заробітної плати для державного службовця, який до 01.01.2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели кваліфікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не проведи класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 22.01.2025 №35 та довідка про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби від 22.01.2025 №36, видані Державною податковою службою України.
За результатами розгляду вищевказаної заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України   у Вінницькій області прийнято Рішення №262240018195 від 03.02.2025 p. про відмову в перерахунку пенсії - перехід на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 .
Відповідно до  вказаного рішення датою звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії 29.01.2025р. Вік заявниці 61 рік. Страховий стаж заявниці становить 42 р. 03 м. 18 дн. На дату звернення за перерахунком не працює.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
1.          згідно трудової книжки НОМЕР_3 заявниця з 18.05.2004 по 04.12.2007 працювала в Державній податковій адміністрації України м. Києва, де 01.06.2004 було присвоєно персональне звання "Радник податкової служби II рангу" ;
2.          05.12.2007 по 18.03.2013 працювала в Державній податковій адміністрації України;
3.          з 19.03.2013 по 24.06.2019 робота в Міністерстві доходів і зборів України, де 05.12.2013 - присвоєно персональне звання "Радник податкової митної служби II рангу", 13.08.2015 - присвоєно персональне звання "Радник податкової митної служби І рангу"
4.          з 26.06.2019 по 09.02.2022 робота в Державній податковій адміністрації України;
Таким чином періоди роботи з 18.05.2004 по 04.12.2007 та з 05.12.2007 по 18.03.2013, та 19.03.2013 по 24.06.2019 та 26.06.2019 по 09.02.2022 не можуть бути зараховані до стажу державної служби зважаючи на те, що заявниці згідно ст.343.1 Податкового кодексу України присвоювалися спеціальні звання, а в разі присвоєння спеціального звання відповідно до ст.343.1 надбавка за ранг державного службовця не виплачується і, відповідно, ці посади не належать до посад, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону № 3723. Статтею 343.3 Податкового кодексу України передбачено, що спеціальні звання податкової служби присвоюються довічно. Позбавлення спеціальних звань здійснюється виключно за вироком суду у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Враховуючи вищезазначене, відмовити гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в переведені на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу», за відсутності необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України.
Згідно трудової книжки НОМЕР_4 ОСОБА_1 працювала :
1.          з 18.05.2004 по 04.12.2007 працювала в Державній податковій адміністрації України м. Києва, де 01.06.2004 було присвоєно персональне звання "Радник податкової служби І рангу";
2.          з 05.12.2007 по 18.03.2013 працювала в Державній податковій адміністрації України;
3.          з 19.03.2013 по 24.06.2019 робота в Міністерстві доходів і зборів України, де 05.12.2013 - присвоєно персональне звання "Радник податкової митної служби II рангу", 13.08.2015 - присвоєно персональне звання "Радник податкової митної служби I ранту"
4.          з 26.06.2019 по 09.02.2022 робота в Державній податковій адміністрації України;
5.          За час роботи позивача в органах державної служби та органах державної податкової служби присвоювались: 
6.          10 ранг, Наказ №159-л від 23.05.1996р. (графа 8-9 трудової книжки) 
7.          05.05.1997 р.   – 9 ранг державного службовця, Наказ №324-о; 
8.          гр. 7 ранг державного службовця Наказ №878-о від 16.07.2003р.;
9.          Радник податкової служби, 2 ранг, Наказ 596-0 від 04.06.2004р.; 
10.          присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи ІІ ранг, Наказ №3769-о від 05.12.2013р.; 
11.          присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи І ранг, Наказ №2499-о від 13.08.2015р.; 
12.          присвоєно 4 ранг державного службовця, Наказ №5-о від 24.06.2019р.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається  Законом №889-VIII.
Відповідно до пункту 2  розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу»  (далі - Закон №889-VIII) з 01.05.2016 втратив чинність  Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених  статтею 25 Закону №3723-XII  та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до  статті 37 Закону №3723-XII  у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених  статтею 25 Закону №3723-XII  та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до  статті 37 Закону № 3723-XII  у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до  статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною першою  статті 37 Закону №3723-XII  встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого  статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацу 1 частини першої статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно з частиною вісімнадцятою  статті 37 Закону №3723-XII  період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був  Закон України «Про державну податкову службу в Україні»  (далі - Закон №509-XII).
Згідно із частиною п`ятою  статті 15 Закону №509-XII  правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються  Конституцією України, цим  Законом, а в частині, що не регулюється ним, -  Законом №3723-XII.
Частиною сьомою  статті 15 Закону №509-XII  визначено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.
Відповідно до частини восьмої  статті 15 Закону №509-XII  посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.
Частиною четвертою  статті 15 Закону №509-XII  передбачено, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).
З наведеного вбачається, що даною нормою встановлювались умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами  статті 12 Закону №3723-XII  щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.
Відповідно до пункту 8 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим  Законом  обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
«Порядком обчислення стажу державної служби» затвердженим постановою Kабінету Mіністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283) також передбачалось зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах суддів, слідчих, а також час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ.
Приписи абзацу 2 пункту 2 Порядку №283 визначали, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Апеляційний суд зауважує, що як  Законом №889-VIII, так і нормами діючих до нього Законів №3723-XII, №509-ХІІ та Порядку №283 передбачалось зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями»  (далі-Постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.
Додатком 6 до Постанови №306 передбачено, що спеціальне звання Радник податкової служби І рангу Радник податкової митної служби II рангу прирівнюється до 4,5 рангу державного службовця. Також відповідно до відомостей  трудової книжки позивачу    наказом №5-о від 24.06.2019р присвоєно 4 ранг державного службовця,.
Відтак, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до  Закону №3723-XII.
Така позиція суду викладена у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2013 року по справі №21-340а13, а також у постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року №591/6970/16-а.
Крім того, згідно з пунктом 344.1 статті 344 Податкового кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".
При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Посадовим особам контролюючих органів у період роботи в цих органах пенсії, призначені відповідно до законодавства, не виплачуються.
З у рахуванням того, що позивач станом на момент набрання чинності Законом №889-VIII   обіймала посаду державної служби і її стаж роботи на посадах, які відносяться до посад державної служби, становив більше 10 років, та на час звільнення у 2022 році 25 років (з 24.05.1996 по 09.05.2022), які   підпадають   під категорію посад державних службовців, визначену статтею 25 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», що і дає право на отримання пенсії згідно з Законом України «Про державну службу».
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає правильним висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване  рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про   відмову в перерахунку пенсії - перехід на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 №262240018195 від 03.02.2025 p.   є протиправним, а як наслідок підлягає скасуванню. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове  рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у  цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат  у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року  у справі № 260/1021/25  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос