справа № 376/554/25
головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1 
провадження № 3-зв/824/61/2025
головуючий суддя ОСОБА_2 
 
ПОСТАНОВА
 
08 жовтня 2025 року                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді ОСОБА_2 , за участю секретаря ОСОБА_3 , розглянувши заяву ОСОБА_4 про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_5 від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
в с т а н о в и в :
Постановою Сквирського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір у дохід держави у розмірі 605 грн 60 коп.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 липня 2025 року указана справа визначена до розгляду судді ОСОБА_5 .
З протоколу судового засідання від 06 жовтня 2025 року вбачається, що ОСОБА_4 у судовому засіданні заявлено відвід судді ОСОБА_5 , який обґрунтовано тим, що у минулому судовому засіданні суддя роз`яснила, що постанова апеляційного суду у цій справі є остаточною та оскарженню не підлягає.
Указану заяву про відвід розподілено іншому складу суду - судді Київського апеляційного суду ОСОБА_2 .
ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, про час та місце розгляду його заяви про відвід повідомлений у встановленому законом порядку.
Суддя, якій заявлено відвід, про дату, час та місце розгляду повідомлена належним чином, однак у судове засідання не з`явилася. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути питання щодо відводу судді за наявними у справі матеріалами, без участі осіб, які не з`явилися без поважних причин.
 
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Положення КУпАП, яким регламентується порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, не містить спеціальних норм, що передбачають можливість заявити відвід судді та відсутній порядок розгляду таких заяв, що може свідчити про наявність прогалин у національному законодавстві у частині процесуального врегулювання порядку відводу у цій категорій справ.
У пункті 4 рішення Ради суддів України № 34 від 8 червня 2017 року зазначено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.
Також у пункті 3.4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2011(2) від 11 жовтня 2011 року виснувано, що з аналізу положень міжнародних актів не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».
У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому з метою додержання принципу законності у необхідних випадках необхідно застосовувати принцип аналогії закону найбільш близького до адміністративно-деліктної галузі права -кримінального процесуального законодавства.
Отже, у цьому випадку для вирішення питання щодо відводу, вважаю необхідним застосовувати аналогію процесуального закону, зокрема положення КПК України.
Відповідно до частини 1 статті 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Згідно зі статтею 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.
Системний аналіз положень статей 75, 80 КПК України дає можливість дійти висновку про те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість та необ`єктивність. Відвід повинен бути вмотивований, тобто з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для такого.
При цьому зі змісту частини 4 статті 81 КПК України вбачаються процесуальні наслідки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.
Більше того, відповідно до положень частин 1, 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності (прийняття рішень) щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Надання ж оцінки прийнятим процесуальним рішенням судді знаходиться поза повноваженнями суду, яким розглядається заява про відвід. 
Бо надання саме комплексної оцінки учинених процесуальних дій відноситься лише до повноважень апеляційного суду під час перегляду рішення за наслідком розгляду справи по суті, або в порядку дисциплінарної процедури.
Зміст заяви ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 не містить відомостей, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені статтею 75 КПК України.
За таких обставин, заява ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 7, 9, 26, 75, 76, 80, 81, 82, 369-372, 376 КПК України, суд
у х в а л и в :
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_5 від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                          ОСОБА_2