П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/141/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Лавренчук О.В. 
Суддя-доповідач -  Граб Л.С.   
22 вересня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Сторчака В. Ю. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 грн, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за медичними документами, які подані до рапорту від 13 серпня 2024 року та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вказану додаткову грошову винагороду розмірі 100 000 грн.;
- визнати протиправною відмову відповідача нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань з підстав поранення під час виконання завдань, під час воєнного стану та безперервного перебування на лікуванні у зв`язку із хворобою (сумарно більше 30 днів поспіль) внаслідок отримання травм, у відповідності до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 та окремого доручення Міністра оборони України № 2683 від 1 лютого 2023 за 2024 рік та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вказану матеріальну допомогу;
- визнати протиправною відмову відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із пораненням під час виконання ним обов`язків військової служби та втратою працездатності із встановленням 3 групи інвалідності згідно Постанови від 25 грудня 2013 р. № 975 “Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві” та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вказану одноразову грошову допомогу;
-визнати протиправною відмову відповідача нарахувати та виплатити позивачу 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби для осіб, які звільняються з військової служби за станом здоров`я та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби для осіб, які звільняються з військової служби за станом здоров`я .
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 позов задоволено частково:
-визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 15.08.2023 по 24.08.2023, з 30.12.2023 по 12.01.2024, з 24.01.2024 по 05.02.2024, з урахуванням фактично виплачених сум;
-зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період із 15.08.2023 по 24.08.2023, із 30.12.2023 по 12.01.2024, із 24.01.24 по 05.02.2024, з урахуванням фактично виплачених сум;
-визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік;
-зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік;
-визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 3 (три) повних календарних роки служби, встановленої частиною 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";
-зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 3 (три) повних календарних роки служби, встановленої частиною 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням виплачених сум.
У решті позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач  подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги,  апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки про обставини травми від 18.08.2023, під час проходження військової служби, молодший сержант ОСОБА_1 , за обставин: “безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, в Донецької області, перебував в засобах індивідуального захисту (бронежилет та кевларовий шолом); не перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, 14.08.2023 одержав вибухову травму АКБТ з пошкодженням барабанної перетинки зліва. Підстава: наказ командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.08.2023 №272.
У зв`язку з отриманням поранення 14.08.2023 позивач проходив лікування та перебував на стаціонарному лікуванні.
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1284 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 15.08.2023 по 24.08.2023.
Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №7447 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 30.12.2023 по 12.01.2024.
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №507 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 24.01.2024 по 05.02.2024.
В матеріалах справи міститься рапорт без дати з вказівкою на 2024 рік, на ім`я командира 93 запасної військової частини НОМЕР_1 , з проханням нарахувати та виплати, сержанту ОСОБА_1 , сержанту резерву 93 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , грошову компенсацію за невикористану основну щорічну та додаткову відпустки за період проходження військової служби, додаткову відпустку як учаснику бойових дій: одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби; компенсацію за невикористане речове майно; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань з підстав поранення під час виконання завдань під час воєнного стану та безперервного перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку із хворобою (сумарно більше як 30 днів поспіль) внаслідок отриманих травм, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 та Окремого доручення Міністра оборони України № 2683 від 1 лютого 2023 р.; додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” в зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за медичними документами за грудень 2023.
Адвокатом Шнайдером С.В. в інтересах позивача  направлено заяву від 16.10.2024 на адресу відповідача з вимогами, які заявлені у позовних вимогах.
Листом від 17.11.2024 №41/19842 відповідач повідомив, що відповідно до наданих документів посадовими особами військової частини НОМЕР_1 ініційовано питання про здійснення перерахунку та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , за періоди з 15.08.2023 по 24.08.2023, з 30.12.2023 по 12.01.2024, з 24.01.24 по 05.02.2024.
Щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги за 2024 рік вказано про необхідність безперервного перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці у зв`язку з хворобою, які пов`язані з захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль), з урахуванням травм, захворювань визначених п.12 окремого рішення Міністра оборони України №183 від 16.01.2024. Виплата грошового забезпечення буде здійснена після надходження на рахунки військової частини кошторисних призначень. Вказано на відсутність рапорту з підтверджуючими документами щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності із встановленням 3 групи інвалідності. Виплата одноразової допомоги при звільненні в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не більше 25 відсотків місячного грошового забезпечення була здійснена відповідно до наказу командира в/ч   НОМЕР_1 №233 від 15.08.2024.
Позивач, вважаючи, що його права отримання спірних виплат порушені,  звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення. 
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі – Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ закріплено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Частинами другою-четвертою статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено Указами Президента України: №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022 та №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, від 01.05.2023 №254/2023, від 26.07.2023 №451/2023, від 06.11.2023 №734/2023, від 05.02.2024 №49/2024.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 №217 і від 22.03.2022 №350) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «є Підтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), – розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.
01.04.2022 постановою Кабінету Міністрів України № 400 внесено зміни, до постанови № 168, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністром оборони України прийнято рішення – окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), – з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022).
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 № 402 (далі – Положення №402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).
У Довідці обов`язково зазначається: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).
Згідно з пунктом 1 розділу XXIX Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовцям, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або повноважень на посаді, виплачується виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років із дня, наступного після дня усунення від виконання службових обов`язків (відсторонення від виконання службових повноважень або повноважень на посаді), і до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.
У разі скасування рішення про усунення від виконання службових обов`язків, відсторонення від виконання службових повноважень або повноважень на посаді військовослужбовцям виплачуються щомісячні додаткові види грошового забезпечення, на отримання яких вони втратили право у зв`язку з усуненням (відстороненням) з урахуванням змін у розмірах грошового забезпечення.
Пунктом 16 розділу І Порядку № 260 встановлено, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.
Спірним питанням у межах розгляду цієї справи є право позивача відповідно до Постанови № 168 на нарахування та виплату додаткової винагороди до 100 000 грн за час перебування на лікуванні в періоди з 15.08.2023 по 24.08.2023, із 30.12.2023 по 12.01.2024, із 24.01.24 по 05.02.2024, у зв`язку з отриманим пораненням.
Так, відповідно до довідки про обставини травми від 18.08.2023, під час проходження військової служби, молодший сержант ОСОБА_1 , за обставин: “безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, в Донецької області, перебував в засобах індивідуального захисту (бронежилет та кевларовий шолом); не перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, 14.08.2023 одержав вибухову травму АКБТ з пошкодженням барабанної перетинки зліва. Підстава: наказ командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.08.2023 №272.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 03.04.2024 №2484 наслідки перенесеної ОСОБА_1 (14.08.2023) ВТ, акубаротравми з пошкодженням барабанної перетинки зліва у вигляді: складної енцефолопатії (посттравматичної, дисциркуляторної) II (другої) стадії зі стійким цефалгічним, помірно вираженими вестибуло-атакктичними порушеннями, вегето-судинною дисфункцією з симпато-адреноловими пароксизмами, розсіяною дрібно-вогнищевою симптоматикою; двобічної сенсоневральної приглухуватості зі стійким зниженням слуху на два вуха при сприйнятті шепітної мови до 2,0м на праве вухо та на ліве вухо ВР та при сприйнятті розмовної мови на праве та ліве вухо 5,0м. Змішана вестибулярна дисфункція ІІ-ІІІ ступеня.
Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Довідка про обставини травми видана Командиром військової частини НОМЕР_2 № 40/7391 від 18.08.2023p.
У зв`язку з отриманням поранення 14.08.2023 позивач проходив лікування та перебував на стаціонарному лікуванні.
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1284 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 15.08.2023 по 24.08.2023.
Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №7447 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 30.12.2023 по 12.01.2024.
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №507 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 24.01.2024 по 05.02.2024.
Отже, згідно наданих позивачем доказів, останній в спірні періоди перебував на стаціонарному лікуванню внаслідок поранення, що пов`язане із захистом Батьківщини, а відтак суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що останній набув право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень за час проходження такого лікування.
Надаючи правову оцінку позовним вимогам щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, колегія суддів вказує на таке.
Відповідно до пункту 1 розділу XXIV Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
За змістом пункту 7 розділу XXIV Порядку № 260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Під час виплати зазначеної допомоги військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні, та тим, які на день підписання наказу про надання цієї допомоги звільнені від посад, усунені або відсторонені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання повноважень на посаді, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення, які отримували військовослужбовці за останніми займаними посадами.
У пункті 9 розділу XXIV Порядку № 260 закрпілено, що виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Отже, розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України; підставою для її виплати є рапорт військовослужбовця та наказ командира (начальника).
Так, пунктом 6 Окремого доручення Міністра оборони України від 16.01.2024 №183/уд визначено, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав:
- смерть військовослужбовця, його дружини (чоловіка), дітей та батьків військовослужбовця;
- поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовця, пов`язаного із захистом Батьківщини, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;
- у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;
- порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме:
- онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія); захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С;
- безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів;
- сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.
Отже, окремим дорученням Міністра оборони України від 16.01.2024 №183/уд передбачена виплата у 2024 році допомоги для вирішення соціально-побутових питань, зокрема у разі поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовця, пов`язаного із захистом Батьківщини, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану; у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із рапортом щодо надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік. Питання нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік  продубльоване і в заяві представника ОСОБА_1 - адвоката Шнайдером С.В. від 16.10.2024.
Як було зазначено вище, позивач відповідно до довідки від 18.08.2023, 14.08.2023 за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, в Донецької області, отримав бойове поранення.
Крім цього, згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААГ №668174 від 20.06.2024 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності на строк до 20.06.2027, захворювання, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини.
Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції,  що ОСОБА_1 доведено існування в нього підстав для виплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2024 році, що визначені у пункті 6 Окремого доручення Міністра оборони України від 16.01.2024 № 183/уд.
За таких обставин, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. 
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби для осіб, які звільняються з військової служби за станом здоров`я, колегія суддів виходить із слідуючого.
Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби: за станом здоров`я.
П.38.1 розділу XXXVIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом МОУ №260 від 07.06.2018 передбачено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Частиною 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено види військової служби, зокрема: базова (строкова) військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Як з`ясовано із довідки ВЛК військової частини НОМЕР_3 від 03.04.2024 №2484 молодший сержант за призовом ОСОБА_1 призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ЗСУ з 11.2022.
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.08.2024 №233 (по стройовій частині) молодшого сержанта ОСОБА_1 , звільнено з військової служби у запас (за станом здоров`я - за наявності інвалідності), з 15 серпня 2024 року виключено зі списків особового складу військової частини. Вислуга у ЗСУ, станом на 14 серпня 2024 року, становить: календарна - 03 роки 09 місяців 29 днів.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до частини 2 статті 15 Закону                 № 2011-XII.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
          
Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Матохнюк Д.Б.    Сторчак В. Ю.