П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/5919/25	

Перша інстанція: суддя Радчук А.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу    ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
                                        В С Т А Н О В И Л А :

25 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року у сумі 83 625,23 грн (вісімдесят три тисячі шістсот двадцять п`ять гривень двадцять три копійки) із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 13.03.2024 включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити на користь позивача індексацію-різницю грошового забезпечення 3956,46 грн в місяць у загальній сумі 286 524,28 грн. (двісті вісімдесят шість тисяч п`ятсот двадцять чотири гривні двадцять вісім копійок) за період з 01.03.2018 по 13.03.2024 включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу у період з 30.01.2020 по 23.08.2022 грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби, надбавку за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, надбавку за кваліфікацію, премії, одноразову грошову допомогу на оздоровлення, грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань) розраховуючи посадовий оклад та оклад за військовим званням шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнта на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити позивачу за період з 30.01.2020 по 23.08.2024 грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби, надбавку за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, надбавку за кваліфікацію, премії, одноразову грошову допомогу на оздоровлення, грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань) виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року (за 2020 рік – враховуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020; за 2021 рік – враховуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021; за 2022 рік – враховуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, за 2023 рік – враховуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, за 2024 рік – враховуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2024) на відповідні тарифні коефіцієнти згідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб” (з урахуванням раніше проведених виплат) на загальну суму 429 257,86 грн. (чотириста двадцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят сім гривень вісімдесят шість копійок);
- визнати протиправними бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислена грошова допомога для оздоровлення за 2018-2023 роки індексації-різниці за кожен відповідний календарний рік;
- зобов`язати здійснити перерахунок та виплатити позивачу грошову допомогу на оздоровлення за 2018-2023 роки із урахуванням індексації-різниці у розмірі 3956,46 за кожен відповідний календарний рік на загальну суму 29 738,76 грн. (двадцять дев`ять тисяч сімсот тридцять вісім гривень сімдесят шість копійок);
- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди за 2016 - 2017 роки;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити позивачу грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди за 2016 - 2017 роки в сумі 7805 грн. (сім тисяч вісімсот п`ять гривень);
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення, та виплати грошової допомоги для оздоровлення за 2022, 2023 роки без урахуванням індексації та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату на користь позивача грошової допомоги для оздоровлення за 2022, 2023 роки в сумі 60 000 грн (шістдесят тисяч гривень), з урахуванням додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, враховуючи раніше виплачені суми.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та на теперішній час виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. При цьому, позивач наголосив, що під час проходження служби, відповідач нараховував грошове забезпечення у значно меншому розмірі.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 здійснювалась у відповідності приписів чинного на час спірних періодів законодавства.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 рр. включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 рр. включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 13.03.2024 року індексації грошового забезпечення із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3916,50 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 13.03.2024 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3916,50 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 рр., грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2023 рр., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 рр., без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, шляхом його множення на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (основних та додаткових видів) за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 рр., грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2023 рр., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 рр., з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 рр. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невключення ОСОБА_1 до складу грошового забезпечення, з якого обчислена грошова допомога для оздоровлення за 2018-2022 роки, щомісячної фіксованої індексації у розмірі 3916,50 грн. за кожен відповідний календарний рік.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2022 роки із урахуванням щомісячної фіксованої індексації у розмірі 3916,50 грн. за кожен відповідний календарний рік, з врахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невключення до складу грошового забезпечення, з якого обчислена грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік із урахуванням отриманої щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не зазначені суми, які мають бути перераховані і виплачені позивачу військовою частиною НОМЕР_1 . Апелянт, з посиланням на недобросовісне  здійснення військовими частинами перерахунку та нарахування сум належних до виплат, відповідно до судових рішень, зазначив, що рішення суду першої інстанції, без визначення конкретних сум, не в повній мірі захищає його права. Крім того, апелянт наголосив, про протиправність дій військової частини щодо нарахування та невиплати йому грошової допомоги для оздоровлення за 2022, 2023 роки у розмірі 60 000 грн, з обчисленням її розміру без врахування додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у період з 30.11.2015 по 13.03.2024 рр. проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , має статус учасника бойових дій, про що 31.03.2015 року Департаментом кадрової політики МО України видане посвідчення серії НОМЕР_2 .
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2015 року №242 старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 , призначеного наказом Міністра Оборони України (по особовому складу) від "26" листопада 2015 року №944 на посаду помічник командира з правової роботи військової частини НОМЕР_1 , BOC-8503003, який прибув з департаменту кадрової політики Міністерства Оборони України (м. Київ), з "28" листопада 2015 року зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення. 
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2024 року №73 майора юстиції ОСОБА_1 , помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи, призначеного наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 11 березня 2024 року №184 помічником командувача з правової роботи начальником юридичної служби ВЧ НОМЕР_3 , з 13 березня 2024 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.
За змістом наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2024 року №73, позивач грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік не отримував; матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, не отримував. 
24.02.2025 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення за період з 30.11.2015 по 13.03.2024 року, яке виплачувалось відповідачем, на переконання ОСОБА_1 , в меншому розмірі.
Листом від 24.02.2025 року відповідач повідомив, що на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу та усіх видів забезпечення військовою частиною НОМЕР_1 були проведені усі необхідні розрахунки при звільненні. Додатком до листа є картки особового рахунку та перерахунки грошового забезпечення.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати перерахованого грошового забезпечення, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що грошове забезпечення позивача, зокрема індексація грошового забезпечення, основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення, нараховувались і виплачувались відповідачем ОСОБА_1 , у меншому розмірі.
Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що додаткова винагорода, передбачена постановою № 168 нє є постійною і не має систематичного характеру, не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, а тому підстави для включення до складу грошового забезпечення, з якого обраховано позивачу грошову допомогу для оздоровлення за 2022-2023 рр., додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, відсутні.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
За приписами ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Відповідно до ч.1 ст.10-1 Закону № 2011, військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Указами Президента України від 24.03.2022 № 64/2022 та № 69/2022 на території України введено воєнний стан та оголошена загальна мобілізація.
У зв`язку з повномасштабною військовою агресією Російської Федерації проти України 24.02.2022 Президентом України видано Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
28 лютого 2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Відповідно до п.1 постанови № 168, на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
За правилами п.1 розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам від 07 червня 2018 року № 260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Вирішуючи питання щодо врахування передбаченою постановою № 168 щомісячної додаткової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова  допомога для оздоровлення, колегія суддів враховує вже сталу правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 23 вересня 2024 року у справі № 240/32125/23, від 08 серпня 2024 року у справі № 240/26703/23, від 23 вересня 2024 року у справі № 240/32125/23, від 23 вересня 2024 року у справі № 240/33138/23, від 26 листопада 2024 року № 240/1800/24, від 06 грудня 2024 року у справі № 240/12225/23, від 10 вересня 2025 року у справі № 240/2400/24 тощо.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08 серпня 2024 року в справі № 240/26703/23, приписи пункту 1 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ вказують, що ці норми встановлюють лише право військовослужбовця на отримання допомоги для оздоровлення.
Положення частини четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ є відсилочними, оскільки розміри грошового забезпечення визначає Кабінет Міністрів України, а право визначати порядок виплати грошового забезпечення законодавець делегував, зокрема, Міністру оборони України.
Такими нормативно-правовими актами є постанова № 704 та Порядок №260, якими, з-поміж іншого, передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, крім посадового окладу, окладу за військовим званням, включає і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії).
Отже, за своєю правовою природою додаткова винагорода, запроваджена постановою №168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час дії воєнного стану.
За правилами пункту 6 розділу ХХІІІ Порядку № 260 до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомога для оздоровлення, не включаються винагороди, незалежно від їхнього виду (щомісячні чи одноразові). Аналогічне виключення стосовно винагород міститься і в пункті 5 розділу ХХХІІ Порядку № 260, яким визначено умови виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.
З викладеного вбачається, що саме положення Порядку №260 унормували приписи Закону №2011-ХІІ, установивши пряму норму щодо виключення винагороди із категорії складових грошового забезпечення, з суми яких обчислюється розмір грошової допомоги для оздоровлення.
Таким чином, відповідно до вже сформованих Верховним Судом правових висновків, передбачена постановою № 168 додаткова винагорода не ураховується до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюються розміри грошових допомог для оздоровлення та при звільненні.
Враховуючи викладене, з урахуванням вже сталої правової позиції Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що передбачена постановою № 168 додаткова винагорода не ураховується до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюються розміри грошових допомог для оздоровлення.
Щодо доводів апелянта, що суд першої інстанції повинен був задовольнити позовні вимоги, визначивши конкретні суми, які підлягають стягненню на користь позивача, як заявлено в позовних вимогах, судова колегія зазначає наступне.
Апелянт, посилаючись на правові позиції Верховного Суду щодо визначення конкретної – суми фіксованої індексації, зазначає, що суд повинен був задовольнити позовні вимоги щодо виплати недоплаченого грошового забезпечення саме в конкретних розмірах, обрахованих позивачем.
Дійсно, по справам № 200/4613/22, № 400/3826/21, № 280/4745/23, № 440/1407/22 Верховний Суд дійшов висновку, що судам необхідно перевіряти розрахунок індексації грошового забезпечення військовослужбовця, проведений позивачем.
Судова колегія наголошує, що без обрахунку конкретних сум індексації – різниці, за правилами обрахунку такої, неможливо визначити, чи має право позивач на таку індексацію чи ні.
Як вбачається з резолютивної частини рішення суду першої інстанції, суд перевірив наданий позивачем розрахунок і дійшов висновку, що він зроблений вірно і визначив конкретну суму щомісячної – індексації – різниці – 3915,50 грн і період, за який така має бути виплачена – 01.03.2018 року по 31.12.2022 року і з 01.01.2024 року по 13.03.2024 року.
Щодо розміру індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 року, колегія суддів зазначає наступне.
Дослідивши наданий представником позивача розрахунок індексації за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, врахувавши коефіцієнт індексації та прожитковий мінімум, перевіривши наведений розрахунок на Калькуляторі розрахунку суми індексації зарплати (https://ips.ligazakon.net/calculator/zp) та на офіційному сайті Мінфіну України (https://index.minfin.com.ua/ua/labour/salary/indexing/), колегія суддів дійшла висновку, що за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно ОСОБА_1 має право на виплату індексації, із застосуванням базового місяця – січень 2008 року, в сумі 83 526,23 гривень.
Щодо інших складових грошового забезпечення, то колегія суддів наголошує, що перелічені апелянтом правові позиції Верховного Суду не покладають на суд обов`язок визначати конкретні суми всіх складових грошового забезпечення військовослужбовців, право на які виникає за результатом розгляду справи.
Крім того,  саме на військову частину покладено обов`язок визначати посадові оклади та оклади за військове звання з урахуванням коефіцієнтів, встановлених додатками до постанови № 704 та іншими нормативно – правовими актами.
Більш того, відсутні підстави вважати вірними доводи апелянта, що при обрахунку грошового забезпечення військова частина невірно чи не в повному обсязі виконає рішення суду. 
Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом доповнення його резолютивної частини конкретним розміром індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , яка підлягає виплаті на користь позивача за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 року залишається без змін.
Оскільки ВЧ НОМЕР_1 не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не надає оцінки рішенню Одеського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 року в цій частині.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 19 березня 2025 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року – змінити, виклавши абзац третій його резолютивної частини у наступній редакції:
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 рр. включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року у сумі 83 625,23 грн (вісімдесят три тисячі шістсот двадцять п`ять гривень двадцять три копійки), із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В. Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В. Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В. Кравченко