ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року 
м. Київ

справа № 160/12069/24
адміністративне провадження № К/990/33019/25  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів Шишова О. О., Яковенка М. М.
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехавіа» на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2025 року, постановлену колегією суддів у складі Чередниченка В. Є. (суддя-доповідач), Іванова С. М., Шальєвої В. А., у справі № 160/12069/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехавіа» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртехавіа» (далі - позивач, скаржник) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06 лютого 2024 року № 0054920410, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 2491100,43 грн за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 29 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовив (повний текст рішення складено 09 травня 2025 року).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртехавіа» 07 червня 2025 року подало апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в частині сплати судового збору.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2025 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала, оскільки недоліки апеляційної скарги не було усунуто.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртехавіа» 24 червня 2025 року повторно направило апеляційну скаргу.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 295 КАС України в частині дотримання строків апеляційного оскарження та надано десятиденний строк з моменту отримання копії цієї ухвали на усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних причин пропуску такого строку.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що факт попереднього звернення до суду з апеляційною скаргою у встановлений законом строк не є підставою для поновлення строку звернення до суду з повторною апеляційною скаргою, оскільки надання особі, яка бере участь у справі, права на повторне звернення до суду з апеляційною скаргою не звільняє таку особу від дотримання встановленого законом строку на подання апеляційної скарги.
Апеляційний суд зазначив, що недоліком первинно поданої апеляційної скарги була відсутність документа про сплату судового збору. Водночас під час повторного подання скарги до неї було додано платіжну інструкцію, з якої вбачається, що судовий збір сплачено 13 червня 2025 року, тобто задовго до повернення первинно поданої апеляційної скарги. Однак позивач не навів об`єктивних та непереборних причин, які б пояснювали подання платіжного документа до суду лише разом із повторною апеляційною скаргою - через десять днів після фактичної сплати.
При цьому, суд апеляційної інстанції визнав безпідставними доводи скаржника про те, що внаслідок обставин воєнного стану (позивач знаходиться в м. Павлоград), технічної помилки у системі «Електронний суд» платіжне доручення не було залучено до попередньої апеляційної скарги, оскільки зазначені доводи позивача не підтверджуються жодними доказами.
На виконання вимог ухвали суду скаржник направив заяву про поновлення строку апеляційного оскарження, у якому зазначив, що суд апеляційної інстанції  не мав законних підстав для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, оскільки судом не було вирішено клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке було зазначене позивачем в апеляційній скарзі.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2025 року визнано неповажними підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, та відмовлено у відкритті апеляційного провадження.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд керувався пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України та указав, що незгода позивача з ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2025 року не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки позивач у разі незгоди з такою ухвалою не був позбавлений права на її оскарження в касаційному порядку.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
Не погодившись з ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртехавіа» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить зазначену ухвалу скасувати, а справу направити до Третього апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, позивач стверджує, що діяв добросовісно, оскільки у встановлений судом строк сплатив судовий збір, але фактичне подання платіжного документа до суду апеляційної інстанції було ускладненим внаслідок простою підприємства, що підтверджується відповідними організаційно-розпорядчими документами. 
Також скаржник звертає увагу, що під час розгляду вперше поданої апеляційної скарги мав законні очікування, що суд апеляційної інстанції належним чином розгляне його клопотання про звільнення від сплати судового збору. Проте висновок про неусунення недоліків апеляційної скарги та, як наслідок, її повернення були передчасними за відсутності належного розгляду клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Верховний Суд ухвалою від 21 серпня 2025 року відкрив касаційне провадження за указаною касаційною скаргою.
Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначає, що ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження є правомірною та не підлягає скасуванню.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції, та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Згідно з частиною першою статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Вимоги до форми та змісту апеляційної скарги встановлено статтею 296 КАС України, строки подання скарги - статтею 295 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої-третьої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Тобто, вказаною законодавчою нормою встановлено дві обставини, за яких суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження: - якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження; - якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).
Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.
Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21 грудня 2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається, що вперше апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції  від 29 квітня 2025 року (повний текст виготовлено 09 травня 2025 року) позивач подав 07 червня 2025 року, тобто у межах строку, встановленого статтею 295 КАС України. Проте, документ про сплату судового збору до вказаної скарги апелянт не долучив, про причини, які зумовили невиконання пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України не повідомив, що обґрунтовано слугувало підставою для залишення без руху первинної апеляційної скарги. Далі, повернення вперше поданої апеляційної скарги було зумовлене невиконанням вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху.
24 червня 2025 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повторно звернулося з апеляційною скаргою.
Апеляційний суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі з підстав того, що повторне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулося з пропуском строку на апеляційне оскарження, передбаченого статтею 295 КАС України.
Верховний Суд у постанові від 24 липня 2023 року у справі № 200/3692/21 зробив висновок, що процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження в разі повторного подання апеляційної скарги, може бути поновлено у разі дотримання одночасно таких умов:
- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;
- повторне подання апеляційної скарги відбулось у межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або впродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;
- скаржник продемонстрував добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження і вжив усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;
- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції та не могли бути усунуті скаржником;
- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.
У цьому випадку, хоча позивач звернувся з апеляційною скаргою вдруге у розумний строк з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги - у той же день, коли вперше подану апеляційну скаргу було повернуто. І, при цьому, первісне подання апеляційної скарги відбулося у межах встановленого строку апеляційного оскарження. 
Проте недоліком первісно поданої апеляційної скарги була відсутність документа про сплату судового збору. Хоча під час повторного подання апеляційної скарги до неї вже було додано платіжну інструкцію, з якої вбачається, що судовий збір сплачено 13 червня 2025 року, тобто ще до ухвалення судом рішення про повернення первинно поданої скарги, позивач не навів жодних об`єктивних та непереборних причин, які б пояснювали, чому цей документ було подано лише разом із повторною скаргою - через десять днів після фактичної сплати збору.
Таким чином, скаржник не продемонстрував належного добросовісного ставлення до реалізації свого права на апеляційне оскарження та не вжив усіх можливих і залежних від нього заходів для усунення недоліків апеляційної скарги у строк, визначений ухвалою суду. Навпаки, обставини справи свідчать про несвоєчасне подання доказу сплати судового збору без наявності об`єктивних перешкод для цього.
Крім того, повернення первісної апеляційної скарги відбулося не з причин, що не залежали від особи, яка оскаржує судове рішення, а саме через ненадання доказу сплати судового збору у встановлений судом строк. Отже, повернення скарги було обумовлено діями (бездіяльністю) самого скаржника, а не наявністю об`єктивних і непереборних обставин, які могли б унеможливити чи істотно утруднити своєчасне подання належно оформленої апеляційної скарги.
При цьому колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду про безпідставність доводів скаржника щодо наявності обставин воєнного стану, технічних збоїв у роботі підсистеми «Електронний суд» та введення простою на підприємстві як підстав для несвоєчасного подання доказу сплати судового збору.
Так, сам факт знаходження позивача у м. Павлоград в умовах воєнного стану не є перешкодою для звернення до суду з апеляційною скаргою через підсистему «Електронний суд», якою скаржник фактично скористався під час подання апеляційної скарги.
Щодо доводів про введення простою на підприємстві, то вони не знаходять об`єктивного підтвердження. Навпаки, з матеріалів справи вбачається, що платіжна інструкція була оформлена 13 червня 2025 року о 12:59, а проведення платежу банком відбулося о 13:25 того ж дня, тобто менш ніж за півгодини. Це свідчить про те, що відповідні посадові особи перебували на робочому місці та здійснювали належні дії з оформлення платежу. За таких обставин посилання позивача на наказ про введення простою з 13:00 не може бути прийнято як беззаперечний доказ наявності непереборних перешкод, оскільки цей документ складений самим позивачем в односторонньому порядку та не спростовує факту реального здійснення платежу після зазначеного часу.
Також слід відхилити аргументи скаржника щодо нібито технічної помилки в підсистемі «Електронний суд», яка начебто перешкодила долученню платіжного документа до апеляційної скарги. Вказані твердження не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, зокрема довідками адміністратора системи чи іншими технічними матеріалами.
Слід також зазначити, що незгода позивача з ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2025 року не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки позивач у разі незгоди з такою ухвалою не був позбавлений права на її оскарження в касаційному порядку.
Згідно зі статтею 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що оскаржуване судове рішення у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд апеляційної інстанції ухвалив рішення, не допустивши порушень норм процесуального права, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехавіа» залишити без задоволення.
Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2025 року у справі №  160/12069/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                               І. В. Дашутін

Судді                                                                                                                              О. О. Шишов

                                                                                                                                      М. М. Яковенко