22.09.25
33/812/390/25
Єдиний унікальний номер судової справи: 478/754/25 Головуючий у місцевому суді: Сябренко І.П.
Номер провадження: 33/812/390/25 Головуючий у апеляційному суді: Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Крамаренко Т.В.,
із секретарем судового засідання – Богуславською О.М.,
за участю: захисника – адвоката Морозова В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Морозова Вадима Юрійовича на постанову судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік,
в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 345785 від 30 травня 2025 року, водій ОСОБА_1 30 травня 2025 року о 07 год 30 хв. по вул. Васляєва, 87 в селищі Казанка Баштанського району Миколаївської області керував транспортним засобом «CITROEN JAMPER» номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820», результат якого склав 1.17‰. Своїм діями, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
He погоджуючись із зазначеною постановою суду, 25 серпня 2025 року захисник ОСОБА_1 – адвокат Морозов В.Ю. подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що судом першої інстанції було не вірно застосовано норми процесуального та матеріального права, а розгляд справи відбувся не законно, просив скасувати постанову суду та ухвалити нову, якою справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В апеляційній скарзі адвокат Морозов В.Ю, звертає увагу на те, що суд першої інстанції не досконало дослідив матеріали та не взяв до уваги грубі порушення працівників поліції. Судом першої інстанції під час розгляду даної справи не в повному обсязі досліджувались всі істотні обставини справи, внаслідок чого вважає, що суддею було безпідставно притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУПАП,
Наголошує на тому, що працівники поліції здійснювали щодо ОСОБА_1 психологічний тиск, внаслідок якого його було дискредитовано та притягнуто до адміністративної відповідальності з порушенням вимог чинного законодавства.
Вказує на те, що в матеріалах справи не міститься належного відео доказу ознак алкогольного спяніння та не вбачається факту належного керування транспортним засобом, які надали б можливість зробити висновок, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 
Також, зауважує, що наданий суду як доказ вини відеозапис, який складається з одного файлу та при відтворенні якого не міститься жодної назви, дати, часу, реєстраційного номеру, прізвища посадової особи, яка використовувала пристрій та інших властивостей притаманних тим, які відображаються при записі на боді – камеру поліцейських. Більш того, в протоколі відсутні дані засоби відео фіксації.
А тому, адвокат вважає, що фіксування проводилось не на камеру, яка закріплена на форменому одягу поліцейського, не за допомогою спеціальних технічних засобів спеціалізованого програмного забезпечення. З огляду на зазначене, на думку адвоката вказаний відеозапис не може бути належним доказом у справі.
Крім того, захисник звертає увагу, що відеозапис починається з моменту освідування, тобто відсутній відеозапис з наданням для вибору мундштука для освідування, та відео з пробним тестом газоаналізатора.
До того ж, працівниками поліції не було доставлено ОСОБА_1 до медичного закладу з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Разом з тим, ОСОБА_1 категорично заперечує факт підписання ним протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки наявний в протоколі підпис йому не належить.
Судом першої інстанції було проігноровано те, що поліцейські під час складання протоколу не роз`яснили ОСОБА_1 його права та порядок проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння. 
Також, в матеріалах справи відсутня інформація про те, чи притягувався ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення.
Адвокат зазначає також про те, що працівники поліції не вилучали у ОСОБА_1 посвідчення водія та не надавали тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень в дохід держави, з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Згідно вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно положень ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 345785 від 30 травня 2025 року вбачається, що водій  ОСОБА_1  30 травня 2025 року о 07 год 30 хв. по вул. Васляєва, 87 в селищі Казанка Баштанського району Миколаївської області керував транспортним засобом  «CITROEN JAMPER» номерний знак  НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820», результат якого склав 1.17‰. Своїм діями,  ОСОБА_1  порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1). 
Вказаний протокол водій ОСОБА_1 підписав, при цьому будь - яких зауважень щодо його змісту водій не зазначав.
Відповідно до показників тестування на алкоголь, проведеного на місці зупинки працівниками поліції за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», тест № 87 результат - 1.17‰. Результат тесту підписано ОСОБА_1 без зауважень (а.с.4).
В своїх письмових поясненнях,  ОСОБА_1 пояснив, що 30 травня 2025 року о 7 год. 20 хв. він керував автомобілем марки «CITROEN JAMPER» номерний знак НОМЕР_1 , під час руху в селищі Казанка по вул. Васляєва, біля будинку №87 був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР України, а саме за те, що під час руху був не пристебнутий ременем безпеки. В ході складання адміністративних матеріалів було запропоновано пройти огляд на виявлення алкоголю за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6820». Результатом тесту встановлено 1.17‰ проміле. З результатом тесту та постановою згоден (а.с.3). 
Факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до вимог діючого законодавства підтверджено відеозаписом, що міститься в матеріалах справи (а.с.6).
Дослідивши вказаний відеозапис, судом встановлено, що водію транспортного засобу «CITROEN JAMPER» номерний знак НОМЕР_1 – ОСОБА_1 , який був зупинений працівниками за порушення ПДР України, було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння у зв`язку з наявними у нього ознаками алкогольного сп`яніння. Водій погодився пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. Результат огляду склав 1.17‰. Працівником поліції було роз`яснено водію ОСОБА_1 про те, що якщо він не згодний з результатом огляду, він має право пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, однак водій відмовився. При цьому, водій проти такого результату не заперечував та визнав що напередодні він вживав алкогольні напої. Після чого, працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, а також про те, що його відсторонено від подальшого керування вказаним транспортним засобом (а.с. 6).
При цьому, фіксація правопорушення була здійснена працівниками поліції технічними засобами відео фіксації відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, а сам відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом у справі.
Вказана відео зйомка здійснювалась працівниками поліції на законних підставах у відповідності до вимог ст.40 Закону України «Про Національну поліцію». Отже, зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи, та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.
За такого, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані посилання адвоката Морозова В.Ю. в апеляційній скарзі на те, що доданий до протоколу відеозапис не може бути належним доказом у справі.
Допитаний у суді першої інстанції інспектор СПД №1 ВП №1 Баштанського РВП ГУНП України в Миколаївській області л-нт. поліції Посуховський М.О. пояснив, що 30 травня 2025 року близько о 07 год. 30 хв. під час здійснення патрулювання а/д Н-11, по вул. Васляєва, 87 в селищі Казанка Баштанського району Миколаївської області, ним було зупинено автомобіль марки «CITROEN JAMPER» номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який в порушення ПДР здійснював керування даним транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 було встановлено явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах з ротової порожнини та порушення мовлення, у зв`язку з чим водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що останній погодився. Зазначив, що для проведення огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 було використано спеціальний технічний засіб газоаналізатор «Drager Alkotest 6820», який має сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу, із зміним мундштуком, результат якого склав 1.17‰. Водію ОСОБА_1 було роз`яснено, що у разі незгоди із результатом огляду він має право пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, якому відповідно до закону надано право на проведення відповідних огляді та запропоновано проїхати до медичного закладу, який розташований в м. Миколаєві, але останній відмовився пославшись на те, що з результатом згоден. Після чого, відносно водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4847708 від 30.05.2025 року за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, із накладенням штрафу у розмірі 510 грн. Наголосив, що під час складання зазначених вище матеріалів водію ОСОБА_1 було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, пояснення були написані з його слів, та надані йому для ознайомлення під підпис. 
Вказані докази свідчать, про те що водій ОСОБА_1 30 травня 2025 року о 07 год 30 хв. керував транспортним засобом «CITROEN JAMPER» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Васляєва, 87 в селищі Казанка Баштанського району Миколаївської області в стані алкогольного сп`яніння. 
У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя місцевого суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
При накладенні стягнення на водія, визначенні його виду та розміру, суддею місцевого суду дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені статтею 33 КУпАП.
Твердження адвоката Морозова В.Ю, в апеляційній скарзі про те, що працівники поліції здійснювали щодо ОСОБА_1 психологічний тиск, внаслідок якого його було дискредитовано та притягнуто до адміністративної відповідальності з порушенням вимог чинного законодавства, на увагу суду не заслуговують з огляду на їх безпідставіть та недоведеність.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 категорично заперечує факт підписання ним протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки наявний в протоколі підпис йому не належить, суд оцінює критично та сприймає це як обраний ОСОБА_1 спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності. До того ж, належних доказів на підтвердження вказаних обставин, ОСОБА_1 не надано.
Також, не є слушними доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські під час складання протоколу не роз`яснили ОСОБА_1 його права та порядок проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в протоколі міститься відмітка про роз`яснення ОСОБА_1 про його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а на відеозаписі зафіксовано роз`яснення працівника поліції процедури проходження огляду на місці зупинки, та наслідки проведеного огляду. 
Що стосується тверджень адвоката Морозова В.Ю. в апеляційній скарзі щодо відсутності в матеріалах справи належного відео доказу ознак алкогольного сп?яніння та факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд вважає їх такими, що не впливають на суть вчиненого останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, суд звертає увагу на наявні в матеріалах справи письмові пояснення самого ОСОБА_1 , в яких він зазначив про те, що 30 травня 2025 року о 7 год. 20 хв. керував автомобілем марки «CITROEN JAMPER» номерний знак НОМЕР_1 та під час руху в селищі Казанка по вул. Васляєва, біля будинку №87 був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР України, а саме за те, що під час руху був непристебнутий ременем безпеки. В ході складання адміністративних матеріалів було запропоновано пройти огляд на виявлення алкоголю за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6820». Результатом тесту встановлено 1.17‰ проміле. З результатом тесту та постановою згоден (а.с.3). 
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було доставлено ОСОБА_1 до медичного закладу з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння суд не враховує, оскільки ОСОБА_1 , пройшовши огляд на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки, погодився з його результатом та відмовився проїхати до медичного закладу м. Миколаєва для проходження медичного огляду, хоча така пропозиція від працівника поліції надходила.
Посилання в апеляційній скарзі на відсутність в матеріалах справи інформації про те, чи притягувався ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення не має правового значення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Твердження адвоката Морозова В.Ю. про те, що працівники поліції не вилучали у ОСОБА_1 посвідчення водія та не надавали тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не заслуговують на увагу, з огляду на вирішення цього питання під час складання протоколу.
Зокрема з відеозапису встановлено, що працівником поліції було роз`яснення ОСОБА_1 про те, що водійське посвідчення буде у нього вилучене та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. Однак, згідно інформації у протоколі, посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалось, оскільки було пред`явлено в Дії.
Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав належну оцінку, такі доводи фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, та свідчать про намір ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Морозова Вадима Юрійовича - залишити без задоволення.
Постанову судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду Т.В. Крамаренко