У х в а л а
9 вересня 2025 року
м. Київ
Справа № 341/1874/23
Провадження № 61-8243ск25
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Гудими Д. А. ознайомився із касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржниця) 
на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 8 квітня 2025 року
у справі за первісним позовом скаржниці до ОСОБА_2 (далі - дружина спадкодавця) про припинення права власності на частку в спадковому майні та визнання на неї права власності
і за зустрічним позовом дружини спадкодавця до скаржниці про виділ частки спадкового майна в натурі та
в с т а н о в и в:
1.           25 червня 2025 року скаржниця подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати зазначену постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2024 року.
2.           За змістом абзацу першого частини першої статті 185 і частини другої статті 393 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє ухвалу про залишення цієї скарги без руху.
3.           Оскільки касаційна скарга не відповідає низці вимог ЦПК України, її слід залишити без руху.
(1) Щодо строку на подання касаційної скарги
4.           Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 390 ЦПК України).
4.1.       Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).
4.2.       Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).
4.3.       Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними (частина перша статті 127 ЦПК України).
4.4.       Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними (речення перше абзацу першого частини третьої статті 393 ЦПК України).
4.5.       8 квітня 2025 року апеляційний суд ухвалив оскаржену постанову, повний текст якої склав 14 квітня 2025 року. Скаржниця подала касаційну скаргу 25 червня 2025 року. Тобто пропустила передбачений частиною першою статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження. Просила цей строк поновити. Мотивувала тим, що отримала копію оскарженої постанови 30 травня 2025 року у суді, подавши заяву про ознайомлення з матеріалами справи та про видачу відповідної копії (копію заяви додала до касаційної скарги). 
Відповідно до супровідного листа апеляційного суду від 15 квітня 2025 року № 341/1874/23/9395/2025, який є додатком до касаційної скарги, цей суд 15 квітня 2025 року відправив копію оскарженої постанови до електронного кабінету представника скаржниці. Остання у касаційній скарзі зазначила, що розірвала співпрацю зі своїм представником відразу після завершення розгляду справи апеляційним судом. Однак не надала доказів ні того, що таке розірвання відбулося до 14 квітня 2025 року включно, ні того, що до цієї дати вона проінформувала апеляційний суд про розірвання відносин із представником.
З огляду на вказане за наведеного обґрунтування причини пропуску скаржницею строку на касаційне оскарження є неповажними.
4.6.       Тому скаржниця має подати до суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести інші підстави для поновлення відповідного строку.
(2) Щодо сплати судового збору
5.           До касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (пункт 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).
5.1.       Скаржниця додала до касаційної скарги дві квитанції до платіжної інструкції про сплату 23 та 25 червня 2025 року 3 962,80 грн судового збору, що не відповідає розміру цього збору, встановленому Законом України «Про судовий збір».
5.2.       Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 ЦПК України).
5.3.       Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
5.4.       За змістом підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
5.5.       За змістом підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий мінімум згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» із 1 січня 2023 року становив 2 684,00 грн.
5.6.       У серпні 2023 року скаржниця звернулася до суду з первісним позовом, у якому просила:
(1) припинити право власності дружини спадкодавця на:
-                   1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
-                   1/3 частку земельної ділянки з кадастровим номером 2621210300:01:003:0459 площею 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва й обслуговування житлового будинку;
-                   1/3 частку земельної ділянки з кадастровим номером 2621210300:01:003:0458 площею 0,0162 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства;
-                   1/3 частку житлового будинку, з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
-                   1/6 частку земельної ділянки з кадастровим номером 2623688801:02:001:0309 площею 0,1430 га з цільовим призначенням для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;
(2) визнати за скаржницею право власності на зазначені частки нерухомого майна.
У грудні 2023 року дружина спадкодавця звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила 
(1) виділити їй в натурі 2/3 частки (додатково до 1/3 частки спадкового майна) житлового будинку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 ; 
(2) визнати за нею право власності на весь зазначений житловий будинок і на земельну ділянку з кадастровим номером 2623688801:02:001:0309 площею 0,1430 га з одночасним припиненням права власності скаржниці на 2/3 частки такого нерухомого майна.
Суд першої інстанції задовольнив первісний позов і відмовив у задоволенні зустрічного. Дружина спадкодавця оскаржила це рішення лише в частині задоволеного первісного позову. Апеляційний суд з цим рішенням суду першої інстанції не погодився: скасував його в оскарженій частині й ухвалив у тій частині нове - про відмову в задоволенні первісного позову. Скаржниця оскаржила постанову апеляційного суду в цілому, тобто щодо десяти вимог майнового характеру.
5.7.       Згідно з рішенням суду першої інстанції ринкова вартість спірного майна становила:
(1) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , - 135 100,00 грн;
(2) земельної ділянки з кадастровим номером 2621210300:01:003:0459 площею 0,10 га - 187 000,00 грн;
(3) земельної ділянки з кадастровим номером 2621210300:01:003:0458 площею 0,0162 га - 15 200,00 грн;
(4) земельної ділянки з кадастровим номером 2623688801:02:001:0309 площею 0,1430 га - 350 400,00 грн;
(5) житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , - 81 900,00 грн.
5.8.       З огляду на це скаржниця мала би сплатити: (135 100,00 /3 + 187 000,00 /3 + 15 200,00 /3 + 350 400,00 /6 + 81 900,00 /3) х 2 х 1 % х 200 % = 7 925,33грн судового збору. Однак сплатила лише 3 962,80 грн. Тому має доплатити 3 962,53 грн судового збору.
Реквізити для оплати: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку отримувача: UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102; найменування платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055); призначення платежу: *;101; НОМЕР_1 ; судовий збір, за скаргою ОСОБА_1 , Верховний Суд (Касаційний цивільний суд), справа № 341/1874/23).
5.9.       Скаржниця має надати суду документ про доплату судового збору з такою кількістю копій, яка відповідає кількості інших учасників справи(пункти 1 і 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).
(3) Щодо строку на усунення недоліків касаційної скарги
6.           За змістом речення другого абзацу першого частини третьої статті 393 ЦПК України протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа, яка подала касаційну скаргу після спливу строків, визначених у статті 390 ЦПК України, має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу (абзац другий частини третьої статті 393 ЦПК України).
7.           В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (речення перше абзацу першого частини другої статті 185 ЦПК України). Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК України).
8.           Для усунення недоліків, вказаних у цій ухвалі, Верховний Суд встановлює десятиденний строк із дня її вручення скаржниці. У разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали Верховний Суд вважатиме касаційну скаргу неподаною та поверне її скаржниці або відмовить у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 185, 260, 261, 390, 392, 393 ЦПК України,
у х в а л и в :
1.           Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 8 квітня 2025 року у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку в спадковому майні та визнання на неї права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки спадкового майна в натурі.
2.           Встановити для усунення недоліків касаційної скарги десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя 	 	Д. А. Гудима