ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7779/25 Справа № 204/2258/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Токар Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова  Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року                                                         
Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
                                       головуючого судді: Новікової Г.В.
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,
за участю секретаря: Кругман А.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чіп Я.М. на рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 19 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова Компанія «Оранта», ОСОБА_2 про стягнення несплаченого страхового відшкодування та матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, - 

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2025 року ОСОБА_1 через свого представника звернулась до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що 07 січня 2025 року о 17 год. 20 хв. в м. Дніпро, по вул. Макарова, 10, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Богдан ДФ-25» д.н.з. НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху скоїв зіткнення з транспортним засобом «Mazda 3» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , власником якого є ОСОБА_1 , і який стояв на червоний сигнал світлофора. Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська  від 04 лютого 2025 року ОСОБА_2  визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» за полісом №223095596. 
19.02.2025 року від ПАТ «НАСК «Оранта» на рахунок СТО ТОВ «Оллфікс», де здійснювались відновлювальні роботи пошкодженого ТЗ, надійшли грошові кошти в якості страхового відшкодування у розмірі 123 809,39 грн. Проте, згідно проведеної оцінки вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ позивача з урахуванням зносу становить 190 910 грн, а тому, враховуючи виплачену страховиком частину відшкодування, страхову суму та франшизу за полісом, розмір страхового відшкодування, що має бути доплачений ПАТ «НАСК «Оранта» складає 160 000 грн (страхова сума) – 123 809,39 грн (страхове відшкодування) – 2 500 грн (франшиза) = 33 690,61 грн., а залишок між необхідним страховим відшкодуванням та завданою матеріальною шкодою у сумі 175 500,00 грн, виходячи з розрахунку 335 500,00 грн (фактична вартість ремонтних робіт) – 160 000 грн (відповідальність страховика) = 175 500 грн, повинен відшкодувати відповідач ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, позивач вимушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою.
Просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь позивача недоплачене страхове відшкодування у розмірі 33 690,61 грн.; з ОСОБА_2  на користь позивача різницю між страховим відшкодуванням та фактичним розміром спричиненої матеріальної шкоди у сумі 175 500 грн.;стягнути з відповідачів пропорційно заявленим вимогам на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1 674 грн, витрати на проведення оцінки вартості пошкодженого майна в розмірі 6 000 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
Рішенням Чечелівського районного суду міста Дніпра від 19 травня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача суму франшизи у розмірі 2 500,00 грн.; понесені судові витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою адвоката у сумі 142 грн.; витрати за проведення оцінки вартості (розміру) збитків у сумі 6 000,00 грн.; судові витрати зі сплати судового збору у сумі 23, 84 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 33 690,61 гривень, та в частині відмови в стягненні з  ОСОБА_2  на користь позивача різниці між страховим відшкодуванням і фактичним розміром спричиненої матеріальної шкоди в сумі 175 500 грн. скасувати, та ухвалите нове рішення в цій частині про задоволення цих вимог у повному обсязі. Також просив змінити рішення в частині розподілу судових витрат, та стягнути з відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам на користь позивача суму сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої та другої інстанції, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень, в іншій частині оскаржуване судове рішення залишити без змін.
В обґрунтування посилається на порушення норма матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та не відповідність висновків суду обставинам справи.
З посиланням на доводи, аналогічні доводам позовної заяви, зазначав, що суд першої інстанції припустився помилки та застосував ст. 29, а не 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки ринкова вартість ТЗ позивача більша ніж вартість його відновлювального ремонту, тобто він не є фізично знищеним. Тому на думку позивача суд першої інстанції неправильно відмовив йому з тих підстав, що не було надано доказів вартості ТЗ до ДТП та докази вартості залишків автомобіля після ДТП.
Також зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що страхове відшкодування сплачено позивачу страховою у повному розмірі, встановленому законом, не відповідає вимогам закону, оскільки жодної згоди між позивачем та відповідачем щодо здійснення виплати без проведення експертизи (оцінки) досягнуто не було, страхова компанія не виконала свого обов`язку та не направила експерта (працівника) для огляду пошкодженого ТЗ та розрахувала розмір страхового відшкодування на підставі калькуляції ремонту виконаною невідомою особою. При цьому позивачем було надано звіт сертифікованого спеціаліста від 24.01.2025 року, який судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги та не аргументовано причин його не прийняття. 
Крім того звертав увагу, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу без урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Зазначав, що позивачем доведено вартість відновлення пошкодженого ТЗ шляхом надання акту виконаних робіт від 11 лютого 2025 року СТО ТОВ «Оллфікс» і ця вартість значно менша від розрахункової вартості відновлювального ремонту, зазначеної у звіті від 24.01.2025 року.
ОСОБА_2 надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, оскільки рішення суду про часткове задоволення позовних вимог є законним, обґрунтованим та ухваленим із дотриманням норм матеріального й процесуального права. Зазначав, що позивач не надала суду жодних доказів на підтвердження відновлювального ремонту транспортного засобу саме у розмірі 335 500 грн. 
ПАТ «НАСК «Оранта» надано додаткові пояснення у справі, в яких вони просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законе та обґрунтоване. Зазначали, що позивач не звертався до ПАТ «НАСК «Оранта» щодо проведення додаткового огляду автомобіля у зв`язку з прихованими недоліками, а самостійно замовив звіт про оцінку вартості матеріального збитку в не передбачений законодавством строк.
Тому з огляду на те, що розмір страхового відшкодування був встановлений страховиком належним чином і в установлені строки, відповідно до вимог Закону та Методики, відсутні підстави брати до уваги замовлене страхувальником за власним бажанням та на власний розсуд дослідження вартості збитку. Внаслідок того, що авто відремонтовано на дату подачі до суду та продано 23.05.2025 року за 11900$, що складає 499800 грн (курс 41,49 ), проведення експертизи для визначення суми збитку є неможливим, а сума страхового відшкодування у розмірі 123 809,39 грн цілком вистачило на відновлювальний ремонт. Крім того завертає увагу, що позивачем надано акт виконаних робіт по відновленню ТЗ на суму 335 500 грн., однак не надано докази оплати такого ремонту. Також вважає, що позивач не має права на відшкодування витрат на експертизу, оскільки законодавством не передбачено самостійне залучення потерпілим експерта.
Про час та дату розгляду справи сторои повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про отримання судових повісток в системі Електронний суд представником позивача, страховою та її представником, а також довідкою про доставку повістки на електронну пошту ОСОБА_2 та конверт із відміткою АТ «Укрпошта» про причини не вручення йому судової повістки «адресат відсутній за вказаною адресою».
Згідно із ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Крім того, відповідно до ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.
Також, відповідно до ч.13 ст.128 ЦПК України за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має електронного кабінету, та технічної можливості повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що  07 січня 2025 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі водія ОСОБА_2 ,який керував транспортним засобом «Богдан ДФ-25» д.н.з. НОМЕР_1 , та водія ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом «Mazda 3» д.н.з. НОМЕР_2 . Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська  від 04 лютого 2025 року ОСОБА_2  визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень. 
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» за полісом №223095596 від 28.08.2024 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії з 29.08.2024 року по 28.08.2025 року. Згідно зазначеного полісу №223095596 страхова сума за шкоду майну становила 160 000 грн., франшиза – 2 500 грн.
Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 вбачається, що транспортний засіб «Mazda 3» д.н.з. НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 . 
Згідно звіту №34-01.25 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 24.01.2025 року, проведеного ФОП ОСОБА_4 вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Mazda 3» д.н.з. НОМЕР_2 за станом на дату оцінки становить 217 318,70 грн (включаючи ПДВ на запасні частини), 190 910,97 грн (без складової ПДВ). 
19.02.2025 року ПАТ «НАСК «Оранта» виплачено страхове відшкодування у розмірі 123 809,39 грн.. 
ТОВ «Оллфікс», 11 лютого 2025 року було складено акт виконаних робіт №11/02 на автомобіль «Mazda 3» д.н.з. НОМЕР_2 із зазначенням загальної суми по наряду замовленню 335 500 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, які ПАТ «НАСК «Оранта» у встановленому законом порядку, виплатило страхове відшкодування з вирахуванням ПДВ та франшизи на реквізити, вказані позивачем у розмірі 123 809,39 грн., що не заперечувалось сторонами. При цьому позивач не довела належними та допустимим доказами здійснення відновлювального ремонту ТЗ саме на суму 335 500 грн..
Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.
За правилом п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Пунктами 2, 3 частини першої статті 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.
Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. (стаття 990 ЦК України).
Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У відповідності до ст. 28 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Судом першої інстанції встановлено, що 07 січня 2025 року відбулось ДТП за участю автомобілів Mazda 3 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та Богдан ДФ-25 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , при цьому останній визнаний винуватцем ДТП відповідно до постанови від 04.02.2025 року у справі № 204/895/25.
Цивільно- правова відповідальність ОСОБА_2 , як володільця автомобіля Богдан ДФ-25, застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності водіїв № 223095596 (страхова сума за збиток спричинений майну 160 000 грн., франшиза 2 500 грн.)
Згідно зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного ТЗ № 34-01.25 від 24.01.2025 року, складаним на замовлення ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ, з урахування зносу становить 190 910,97 грн. (без ПДВ) та без урахуванням зносу на замінні складники 395 402,61 грн. (без ПДВ).
В якості страхового відшкодування страховою компанією було виплачено позивачу 123 809,39 грн., що не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи.
Однак зазначена сума, з огляду на вказану вище вартість відновлювального ремонту не покриває у повній мірі збитки завдані ОСОБА_1 в результаті ДТП.
Враховуючи наведене страховою має бути доплачено позивачу в рамках страхового ліміту 33 690,61 грн. (160 000 грн (страховий ліміт) — 123 809,39 грн. (фактично виплачена сума відшкодування) — 2500 грн. (франшиза) ).
На зазначене суд першої інстанції не звернув увагу та прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 33 690,61 грн. 
Що ж стосується вимог про відшкодування ОСОБА_2 шкоди в результаті ДТП , то законом та правовими висновками Верховного Суду передбачено, що якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Отже, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження№ 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження№ 61-12032св19). підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає.
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Оскільки ОСОБА_2 є відповідальним за завдані ним внаслідок ДТП збитки, а розмір страхової виплати, яку здійснив його страховик ПАТ «НАСК «ОРАНТА», є недостатніми для повного відшкодування завданої ним шкоди, задоволенню підлягають вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 шкоди, заподіяної в наслідок ДТП ОСОБА_1 у розмірі 30 910,97 грн. (190 910,97 – 160 000). Тому суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача лише суми франшизи без збитків, які не покриваються страховою виплатою. 
При цьому суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що саме звіт про оцінку вартості майна №34-01,25, складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , об`єктивно визначає вартість пошкоджень автомобіля Mazda 3 д.н.з. НОМЕР_2 , є повним, чітким, послідовним, не містить розбіжностей, проведений за точною ідентифікацією автомобіля позивачки та за яким вартість відновлювального ремонту без ПДВ складає 190 910,97 грн. 
Також судом першої інстанції правильно не прийнято до уваги наданий позивачем акт виконаних робіт №11/02 на автомобіль «Mazda 3» д.н.з. НОМЕР_2 із зазначенням загальної суми по наряду замовленню 335 500 грн., оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що сума, зазначена в наряді замовленні стосується відновлювальних робіт, пов`язаних лише з дорожньо-транспртною пригодою, відсутні докази того, що такі витрати були проведені. 
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. При цьому зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч.4 ст. 376 ЦПК України).
Враховуючи те, що висновки суду з приводу відмови у стягненні зі страхової недоплаченого страхового відшкодування та з винуватця ДТП - матеріальної шкоди не покритою страховою виплатою, не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону, то рішення суду першої інстанції у цій частині підлягає зміні скасуванню зі стягнення з відповідачів відповідних сум.
Згідно частин 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Відповідно до ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З матеріалів справи вбачається, що правова допомога у цій справі позивачеві надавалася Адвокатським об`єднанням «Радник» в особі керуючого партнера адвоката Чіп Я.М. на підставі Договору про надання професійної правничої допомоги № 24/02/25-1 від 24.02.2025 року та Додатку №1 до Договору про надання професійної правничої допомоги № 24/02/25-1 від 24.02.2025 року, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Радник» в особі керуючого партнера адвоката Чіп Я.М.
На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано: рахунок №36/2025 (детальний розрахунок вартості адвокатського гонорару) від 24.02.2025 року, в якому зазначено перелік послуг адвоката та детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Чіп Я.М., платіжна інструкція №309, з якої вбачається внесення 24.02.2025 року ТОВ «Оллфікс» грошових коштів у сумі 10 000 грн. про оплату професійної правничої допомоги згідно рахунку №36/2025 від 24.02.2025 року.
Також матеріали справи містять квитанцію №34-01.25 від 24.01.2025 року відповідно до якої за складання звіту №34-01.25 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 24.01.2025 року ФОП ОСОБА_4 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №671/20 від 03.08.2020 року, дійсний до 03.08.2023 року, продовжений на період воєнного стану, постанова КМУ №314 від 18.03.2022 року) було сплачено замовником ОСОБА_1 6 000 грн.
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню (32,07%) збір, понесений позивачем у суді першої та апеляційної інстанції, а також підтверджені належними та допустимими витрати на правову допомогу та витрати за проведення оцінки вартості (розміру) збитків підлягають стягненню у пропорційному розмірі з відповідачів.
А отже рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про стягнення витрат у вигляді судового збору у розмірі 590,57 грн. з кожного відповідача; у вигляді правової допомоги у розмірі 1 603,50 грн. з кожного відповідача; у вигляді витрат за проведення оцінки вартості (розміру) збитків у розмірі 962,10 грн. з кожного відповідача.
Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 209 190,61 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чіп Я.М. задовольнити частково.
Рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 19 травня 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та стягнені судових витрат.
Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова Компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 суму недосплаченого страхового відшкодування у розмірі  33 690,61 грн.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі  30 910,97 грн.
Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова Компанія «Оранта» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 590,57 грн. з кожного; витрати на правову допомогу у розмірі 1 603,50 грн. з кожного та витрати за проведення оцінки вартості збитків у розмірі 962,10 грн. з кожного.
В іншій частині рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 19 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 жовтня 2025 року.

Судді: