ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/51622/24                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 вересня 2025 року                                                                                    м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача:                Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Грибан І. О., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Будпостач» до Черкаської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,- 

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємства "Будпостач" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Черкаської митниці, у якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці від 26.08.2024 №UA902080/2024/000123/1 про коригування митної вартості товарів. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року позов задоволено. 
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке. 
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 08.06.2018 між позивачем (покупець) та виробником товарів компанією HEBEI JINGAO FIBERGLASS PRODUCTS CO., LTD (Китай) (продавець) укладено прямий контракт №1055, відповідно до якого продавець виробляє і продає, а покупець приймає і оплачує товари, зокрема сітку з скловолокна.
Найменування (перелік), кількість, ціна за одиницю і загальна вартість товару, умови та строки поставки, вказуються у проформах-інвойсах та інвойсах, які є невід`ємною частиною даного Контракту.
Сторони за цим Контрактом керуються правилами Інкотермс 2020. Строки та умови поставки вказуються в інвойсах.
24.02.2020 для організації перевезення товарів до України позивач уклав з ТОВ "Мерск Україна Лтд" (експедитор) договір транспортного експедирування №UA00072711.
14.02.2022 для перевезення товарів до України позивач уклав з компанією Maersk A/S (Данія) (перевізник) договір №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів.
06.03.2024 продавець надав позивачу прайс лист щодо ціни товарів на умовах поставки FOB порт TIANJIN (XINGANG) в Китаї правил Інкотермс 2020, а також проформу інвойс №JA20240306 для оплати товарів за ціною 1 860 480 доларів США, на умовах передоплати та на умовах поставки FOB порт TIANJIN (XINGANG) Китай правил Інкотермс 2020.
23.04.2024 продавець надав позивачу комерційну пропозицію щодо ціни товарів 78 101,76 доларів США та надав до вказаної ціни знижку в розмірі 6 480,00 доларів США, враховуючи обсяги відвантажень у 2023 році. В результаті ціна товарів склала 71 621,76 доларів США.
25.04.2024 позивач на підставі контракту від 08.06.2018 №1055 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті №246 грошові кошти в розмірі 139 988,89 доларів США, як передоплату за товари.
22.05.2024 продавець надав позивачу комерційний інвойс №JA240522 для відвантаження товарів за ціною 71 621,76 доларів США на умовах поставки FOB порт TIANJIN (XINGANG) Китай правил Інкотермс 2020. В цей же день продавець виписав пакувальний аркуш до вказаного комерційного інвойсу.
28.05.2024 для вивезення товарів із Китаю до України митними органами Китаю була оформлена митна декларація №021720240000125788 за ціною 71 621,76 доларів США, що відповідає ціні з знижкою, зазначеній у комерційному інвойсі.
26.06.2024 на товари, що вказані в комерційному інвойсі, був виписаний сертифікат походження №С243361072150009, згідно з яким країною походження товарів є Китай.
05.07.2024 продавець передав товари у п`яти контейнерах перевізнику для доставки у порт Гданськ у Польщі та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент №238881029.
16.07.2024, враховуючи що товари були завантажені у п`яти контейнерах, для уникнення простою транспорту при митному оформленні в Україні, позивач на підставі комерційного інвойсу від 22.05.2024 №№JA240522 виписав специфікації: Специфікація №1 на товари в трьох контейнерах №№MSKU1706430, SUDU8875564, MRKU6239660 за ціною 42 918,83 доларів США; Специфікація №3 на товари в двох контейнерах №№TEMU8542940, MRKU4209501 за ціною 28702,93 долари США. Загальна сума по специфікаціях складає 71 621,76 доларів США, що відповідає ціні, зазначеній в комерційному інвойсі.
16.07.2024, позивач написав до відповідача листа про оплату товарів, у якому зазначив, що товари зазначені в комерційному інвойсі від 22.05.2024 №JA240522 оплачені в повному обсязі платіжною інструкцією в іноземній валюті від 25.04.2024 №246. Різниця у сумі інвойсу та платіжної інструкції буде використана для оплати інших замовлень.
23.07.2024 для оплати позивачем наданих транспортних та експедиційних послуг по перевезенню товарів у п`яти контейнерах експедитор ТОВ "Мерск Україна Лтд" виписав рахунок фактуру №5653385073 на суму 605 069,64 грн, а перевізник компанія Maersk A/S (Данія) виписав інвойс №5653385074 на суму 10 157,96 доларів США.
02.08.2024 для підтвердження витрат на транспортування товарів у п`яти контейнерах експедитор ТОВ "Мерск Україна Лтд" виписав позивачу довідку про транспортні витрати №31, згідно з якою вартість послуг транспортування товарів за межами території України складають 605 069,64 грн, а також 8 657,96 доларів США. 
Відповідно до залізничних накладних УМВС від 01.08.2024 №№2151542506, 2151542571, 2151542670 товари у трьох контейнерах, що зазначені у специфікації №1 до комерційного інвойсу, з порту Гданськ у Польщі були доставлені до залізничної станції у м. Тернополі.
На підставі товарно-транспортних накладних CMR від 13.08.2024 №№5564, 6430, 9660 товари, зазначені у специфікації №1 до комерційного інвойсу, були доставлені до Черкаської митниці.
26.08.2024 для митного оформлення товарів у трьох контейнерах, зазначених у специфікації №1 до комерційного інвойсу, позивач подав відповідачу митну декларацію №24UA902080802999U2. У митній декларації позивач визначив митну вартість товарів за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі №22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 42 918,83 доларів США.
Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №24UA902080802999U2 декларант додав передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації. Доказами надання документів є також відомості у картці відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні №UA902080/2024/000186, виписаної відповідачем, а саме:  Контракт від 08.06.2018 №1055 між позивачем та компанією HEBEI JINGAO FIBERGLASS PRODUCTS CO LTD (Китай) з додатками; Прайс лист продавця від 06.03.2024 щодо ціни товарів на умовах поставки FOB порт TIANJIN (XINGANG) в Китаї правил Інкотермс 2020; Комерційний інвойс від 22.05.2024 №JA240522 для відвантаження товарів за ціною 71 621,76 доларів США, на умовах поставки умовах поставки FOB порт TIANJIN (XINGANG) Китай правил Інкотермс 2020; Специфікацію №1 до комерційного інвойсу на товари в трьох контейнерах №№MSKU1706430, SUDU8875564, MRKU623 9660 за ціною 42 918,83 доларів США; Платіжну інструкцію в іноземній валюті від 25.04.2024 №246 про перерахування продавцю грошових коштів в розмірі 139 988,89 доларів США, як передоплату за товари; Сертифікат походження товару від 26.06.2024 №С243361072150009 про країну походження товарів Китай; Митну декларацію Китаю від 28.05.2024 №021720240000125788 оформлену за ціною 71 621,76 доларів США; Договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та ТОВ "Мерск Україна ЛТД"; Договір від 14.02.2022 №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів між позивачем і компанією Maersk A/S (Данія); Коносамент від 05.07.2024 № 238881029 про перевезення товарів водним транспортом; Рахунок-фактура експедитора ТОВ "Мерск Україна Лтд" від 23.07.2024          № 5653385073 для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів; Інвойс компанії перевізника Maersk A/S (Данія) від 23.07.2024 №5653385074 для оплати позивачем послуг з транспортування товарів водним транспортом; Довідку експедитора ТОВ "Мерск Україна Лтд" про транспортні витрати від 02.08.2024 №31, згідно з якою вартість послуг транспортування товарів у п`яти контейнерах за межами території України складають 605 069,64 грн., а також 8 657,96 доларів США;           Залізничні накладні УМВС від 01.08.2024 №№2151542506, 2151542571, 2151542670 про перевезення товарів залізничним транспортом з Польщі до м. Тернополя; Товарно-транспортні накладні CMR від 13.08.2024 №5564, 6430, 9660, згідно з якими товари були доставлені із залізничної станції у м. Тернополі до Черкаської митниці; Лист позивача від 16.07.2024 про оплату товарів; Виписку з бухгалтерської документації позивача - видаткові накладні про реалізацію ідентичних товарів в Україні; Відомості з мережі Інтернет щодо ціни ідентичних товарів на ринках у Китаї; Технічні дані про товари від 30.12.2023; Декларацію митної вартості.
26.08.2024 відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №1058903, у якому зобов`язав декларанта надати додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
26.08.2024 у відповідь на електронне повідомлення №1058903 позивач повідомив відповідача, що всі наявні документи подані разом з митною декларацією.
26.08.2024 Черкаська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UА902080/2024/000123/1, у якому у графі 33 зазначила, що митну вартість імпортованих позивачем товарів визначена за ціною договору щодо подібних товарів на рівні 1,07 доларів США/кг, джерело інформації митна декларація від 17.08.2024 №UА902080/2024/802926.
Не погоджуючись з рішенням митного органу, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) (тут і далі по тесту всі нормативно-правові акти наведені в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За правилами частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною 4 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Частинами 1-3 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (частина 6 вказаної статті МК України).
Відповідно до частини 12 статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Згідно з частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (частина 7 статті 55 МК України).
Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Щодо визначених в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів (графа 33 - обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, оформлені у додатковому повідомленні митного органу) підстав його прийняття, суд зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи, у графі 33 спірного рішення відповідач, як підстави для витребування додаткових документів та коригування митної вартості, послався на те, що: "Відповідно до доповнення 7 від 06.10.2022 зовнішньоекономічний договір викладено в новій редакції, відповідно до п. 2.1. зовнішньоекономічного договору від 08.06.2018 № 1055, якість товару, що поставляється за цим контрактом, має підтверджуватись сертифікатами якості (відповідності) заводу- виробника, однак декларантом не надано сертифікати якості (відповідності) заводу- виробника".
Разом з тим, сертифікат якості (відповідності) не входить до переліку документів, визначеного ст.53 МК України, що підтверджують митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Таку ж правову позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 23.10.2023 у справі № 810/690/17, провадження № К/9901/42594/18: "Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено".
Також, у графі 33 спірного рішення відповідач, як підстави для витребування додаткових документів та коригування митної вартості, послався на те, що: "Відповідно до п. 30.1 зовнішньоекономічного договору, вартість товару включає в себе вартість пакування. В наданих декларантом документах відсутні відомості про числове значення витрат на пакування, пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних з пакуванням та маркування".
Відповідно до прайс листа від 06.03.2024, проформи інвойсу від 06.03.2024 №JA20240306, комерційної пропозиції від 23.04.2024, комерційного інвойсу від 22.05.2024 №JA240522, товари поставляються на умовах поставки FOB порт TIANJIN (XINGANG) Китай правил Інкотермс 2020. 
Разом з тим, відповідно до умов поставки FOB правил Інкотермс 2020 поставка "Франко-борт" означає, що продавець здійснює поставку товару покупцю коли товар поставлений на борт судна.
Згідно з обов`язками продавця "А2 Поставка" Продавець повинен поставити товар шляхом розміщення товару на борту судна, номінованого покупцем у пункті завантаження.
У пункті "А8 Перевірка/пакування/маркування" визначено, що Продавець зобов`язаний за власний рахунок здійснити пакування товару, за винятком випадків, коли в певній галузі торгівлі зазвичай здійснюється перевезення такого виду товару без упаковки. Продавець повинен здійснити пакування й маркування товару у спосіб, прийнятний для йога перевезення.
Таким чином, вартість упаковки, або пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних із пакуванням включена у ціну товарів, оскільки згідно з правилами Інкотермс за умов поставки FOB продавець зобов`язаний за власний рахунок здійснити пакування товару.
Митним законодавством України не передбачено, що у комерційному інвойсі, окрім ціни товару, мають вказуватися відомості, з яких складається ціна, зокрема відомості про числове значення витрат на пакування, пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних з пакуванням та маркування. Отже, такі підстави для коригування митної вартості є необґрунтованими.
Також, у графі 33 спірного рішення відповідач, як підстави для витребування додаткових документів та коригування митної вартості, послався на те, що: "Надані митниці прайс лист від 06.03.2024 містять відомості пропозиції вартості певного асортименти товару без зазначення різниці пропозиції такої вартості залежно від обсягів замовленої партії.
Зважаючи на вищевикладене, відомості наданого рахунка від 22.05.2024 № JA240522 щодо надання знижки від попередньо встановленої ціни партії оцінюваного товару, суперечать умовам з/е договору, а умови надання знижки не підтверджуються документально жодними документами, які декларантом надані до митного оформлення". 
Прайс-лист відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України законодавцем не віднесений до документів, які підтверджують митну вартість товарів. Отже, оскільки прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару конкретному покупцю, а й на загальний доступ можливих покупців на власний розсуд. Водночас наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, визначеною у постанові від 19.06.2018 у справі №826/6346/16, прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.
Положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс- листа.
Отже, оскільки прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, тому митниця не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, обґрунтовуючи свої сумніви.
Також, у графі 33 спірного рішення відповідач, як підстави для витребування додаткових документів та коригування митної вартості, послався на те, що: "Митниці заявлено в графі 21 ДМВ до митної декларації - витрати на навантаження, вивантаження, обробку, як окрему складову митної вартості в сумі 5194,7800 дол. США.
В рахунку від 23.07.2024 № 5653385074 зазначено числове значення витрат "terminal handling service in Gdansk" 1102,82 дол. США та "Documentation fee - Destination in Gdansk" 55,14 дол. США, що є "обробкою" партії товарів в порту Гданськ.
В рахунку від 23.07.2024 № 5653385074 відсутні відомості про числові значення витрат на навантаження/вивантаження..
Зважаючи на викладене, числове значення складової митної вартості "витрати на навантаження, вивантаження, обробку", відомості щодо якої заявлені в гр. 21 ДМВ не відповідають числовому значенню відомостей, які містяться в поданих документах, тим самим заявлені митниці відомості в графі 21 ДМВ та в митній декларації щодо складової митної вартості "витрати на навантаження, вивантаження, обробку" не підтверджені документально та не піддаються обчисленню".
Так, у довідці експедитора ТОВ "Мерск Україна Лтд" про транспортні витрати від 02.08.2024 №31 вказано вартість перевезення товарів у п`яти контейнерах, зокрема у доларах США:
-          Оформлення документації у Гданську, Польща - 55,14 доларів США;
-          Операційні послуги терміналу у Гданську, Польща - 1102,82 доларів США;
-          Залізничне перевезення Гданськ, Польща - пункт пропуску Пшемисль - Мостиська на кордоні Польща/Україна, яка становить 7500,00 доларів США.
Разом у доларах США за територією України - 8 657,96 доларів США.
Отже, вартість перевезення одного контейнера у доларах США за територією України складає 1 731,59 доларів США.
У митній декларації заявлені товари, що вказані у специфікації №1 в трьох контейнерах №№MSKU1706430, SUDU8875564, MRKU6239660.
У вказаній довідці також вказано: разом у доларах США за територією України по кожному із контейнерів:
-          контейнер №MSKU1706430 - 1 731,59 доларів США;
-          контейнер №SUDU8875564 - 1 731,59 доларів США;
-          контейнер №MRKU6239660 - 1 731,60 доларів США.
Тобто, разом у доларах США за територією України вартість транспортування трьох контейнерів становить 5 194,78 доларів США.
Отже, відомості у графі 21 ДМВ (декларації митної вартості) та у довідці про транспортні витрати, що обраховувалися у доларах США є однаковими та складають 5 194,78 доларів США.
При цьому, декларант у графі 21 ДМВ до витрат на навантаження, вивантаження та обробку товару, що обраховані у доларах США, додав вартість залізничних перевезень.
Додавання до послуг вивантаження, навантаження та обробки товарів вартості залізничного перевезення, які обраховані в доларах США, як вказує позивач, викликані неможливістю внесення у декларацію митної вартості, що формується у митному органі автоматично, два рази послуг з перевезення товарів, а саме вартості перевезення водним транспортом у гривнях та вартості перевезення залізничним транспортом у доларах США.
У графі 33 спірного рішення відповідач, як підстави для витребування додаткових документів та коригування митної вартості, послався також на те, що: "Врахунку від 23.07.2024 № 5653385073 від імені Мерск Україна ЛТД зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 30 днів. В рахунку від 23.07.2024 № 5653385074 від імені MAERSK A/S зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 21 дня. Станом на 17.08.2024 митниці не надано відомості чи здійснено оплату згідно наданих рахунків.
Відповідно ч. 2 статті 53 Митного кодексу України якщо рахунок сплачено, встановлює обов`язок декларанта надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару".
Разом з тим, посилання відповідача на частину 2 ст. 53 МК України є безпідставним з огляду на те, що пункт 4 ч. 2 цієї статті стосується оплати саме товарів, а не транспортних послуг, а саме, " 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару".
У графі 33 спірного рішення відповідач, як підстави для витребування додаткових документів та коригування митної вартості, послався також на те, що: "До митного оформлення надано експортну декларацію країни відправлення від 28.05.2024 № 021720240000425788 без перекладу в зв`язку з чим відомості зазначені в них не можливо ідентифікувати з задекларованими відомостями".
Між тим, що самі по собі обставини ненадання перекладу експортної декларації Китаю не свідчать, що надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, як підстави для витребування додаткових документів.
До того ж, експортна декларація країни відправлення не входить до переліку документів, визначеного ч. 2 ст. 53 МК України, які підтверджують митну вартість товарів.
За таких підстав та враховуючи, що вказані вище твердження відповідача спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, а будь-яких доведених підстав для коригування митної вартості товару оскаржуване рішення не містить, суд дійшов висновку, що подані декларантом документи, в даному випадку, слід вважати належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару за ціною договору.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Така позиція суду узгоджується із обов`язковою для врахування практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема у його постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 826/27058/15 (№К/9901/35148/18).
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, в рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, на наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору.
Більше того, матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на підставі чого контролюючий орган розпочав процедуру консультацій.
Ненаведення митницею в рішеннях про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12 та від 31 березня 2015 року у справі № 21-127а15.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що надані позивачем разом з митною декларацією документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.
При цьому доводи митного органу щодо неподання декларантом додаткових документів є безпідтавни, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
У рішеннях про коригування митної вартості також відсутні усі відомості про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності митниця прийняла рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.
Згідно  з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Будпостач» до Черкаської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                     О. О. Беспалов

Суддя                                                                                                                І. О. Грибан 

Суддя                                                                                                       В. Ю. Ключкович 

(Повний текст постанови складено 30.09.2025)