П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/12059/24 
                                                                                                   Головуючий у 1-й інстанції:  Божук Д.А. 
                    Суддя-доповідач:  Сушко О.О. 
11 вересня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Залімського І. Г.  Мацького Є.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань в місті Хмельницькому на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань в місті Хмельницькому про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому щодо не виплати компенсації втрати частини доходів, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини  доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати», у зв`язку з порушенням строків виплати грошової компенсації за невикористану ним відпустку, за період 2020 - 2022 років.
- зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошової компенсації за невикористану ним відпустку, за період 2020-2022 років, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за період з 2020 року по день фактичної її виплати на суму виплачених доходів 124914,65 гривень, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004.
Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за 2020-2022 роки виплаченої 18.07.2024 року на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року у справі №560/19513/23.
Зобов`язано Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за 2020-2022 роки виплаченої 18.07.2024 року на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року у справі №560/19513/23.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що у період з 28.08.2020 по 07.09.2023 позивач проходив службу в органах системи Державного бюро розслідувань (далі – ДБР), зокрема, з 02.07.2021 по 07.09.2023 у ТУ ДБР у м. Хмельницькому. 
Відповідно довідки Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому від 17.07.2023 №70/14-09-23 позивач з 28.08.2020 проходив службу в Державному бюро розслідувань, у тому числі в Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Хмельницькому.
Згідно витягу з наказу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, від 06.09.2023 №125-о/с/ДСК позивача звільнено зі служби 07.09.2023 з виплатою грошової компенсації за 23 календарних дні невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваної відпусток, пропорційно до відпрацьованого часу, за 2023 рік.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року у справі №560/19513/23 зобов`язано Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому, виплатити грошову компенсацію позивачу за невикористану ним відпустку за період 2020-2022 роки (10 календарних днів щорічної відпустки за 2020 рік, 30 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 рік, 23 календарних дні щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік, 3 календарних дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік, 4 календарних дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік).
На виконання рішення суду відповідачем нарахована і 18.07.2024 виплачена позивачу грошова компенсація за невикористану ним відпустку за 2020-2022 роки в розмірі 124 914,65 грн.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати, прийнятим для реалізації згаданого Закону та затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2001 № 159 (далі – Порядок № 159).
Приписами статті 1 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» закріплено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Статтею 2 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»  компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі – компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у зазначеному Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: 
- пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);
- соціальні виплати;
- стипендії;
- заробітна плата (грошове забезпечення);
- сума індексації грошових доходів громадян;
- суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
- суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Враховуючи той факт, що компенсація за невикористанні дні щорічної відпустки в розумінні положень статті 2 Закону України «Про оплату праці» входить в структури заробітної плати, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку його виплати на підставі положень Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Проте, такі висновки суду першої інстанції є помилковими, адже за змістом частини 1 статті 83 КЗпП України та частини 1 статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, і по суті є одноразовою виплатою, яка включається до додаткового фонду заробітної плати, є виплатою за невідпрацьований час, і має компенсаційний характер, пов`язаний, як правило, із фактом звільнення працівника. (Висновки Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформовані у постанові від 29.03.2023 у справі № 640/24361/19).
З огляду на те, що виплата грошової компенсації за дні невикористаних відпусток при звільненні носить разовий характер, не нараховується систематично, щомісяця, а виплачується працівнику лише у разі його звільнення, юридичний факт затримки такої виплати не свідчить про наявність підстав для здійснення виплати особі компенсації втрати частини доходів на підставі Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів внаслідок порушення термінів виплати компенсації за невикористані дні відпустки.
Відповідно, за встановлених судом першої інстанції обставин позивач не набув права на компенсацію втрати частини доходів, оскільки виплата разового характеру не підлягає індексації чи компенсації через інфляційні процеси, компенсація за невикористані відпустки не є щомісячним доходом, вона виплачується разово виключно при звільненні, а тому у разі затримки цього виду виплат механізм компенсації втрати доходів у зв`язку із затримкою за Законом України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» не застосовується.
Враховуючи викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань в місті Хмельницькому задовольнити повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.  

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Залімський І. Г.    Мацький Є.М.