П
ОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 172/145/20
провадження № 51-3307км24
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючої                                                  ОСОБА_1 ,
суддів                                                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
засудженого                                              ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
захисника                                                   ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого                 ОСОБА_6 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2024 року                          у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019040420000383, за обвинуваченням 
 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України (далі - КК).
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
1.Першотравенський міський суд Дніпропетровської області вироком від 18 квітня 2023 рокувизнав ОСОБА_6 невинуватим і виправдав: за ч. 1 ст. 369 КК на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку з недоведенням, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачувався; за ч. 3 ст. 309 КК на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК у зв`язку з відсутністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення. 
 
2. Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_6 14 листопада 2019 року близько 14:50 у лісосмузі в Петропавлівському (Синельниківському) районі Дніпропетровської області, куди приїхав автомобілем «Renault Logan 90K» (д. н. НОМЕР_1 ), за допомогою лопати розкопав чужу схованку, де у свіжому земляному насипі виявив шість поліетиленових пакетів з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масами відповідно 1785 г, 1815 г, 1795 г, 1810 г, 1790 г, 1815 г, 1840 г (загальною вагою 11,317 кг) і в такий спосіб незаконно придбав і почав зберігати при собі без мети збуту наркотичний засіб в особливо великому розмірі. 
 
3. Того ж дня ОСОБА_6 близько 15:05, будучи виявленим і затриманим працівниками поліції на місці зберігання наркотичних засобів, з метою уникнення кримінальної відповідальності зробив пропозицію неправомірної вигоди (грошей) дільничним офіцерам поліції Васильківського ВП СВП ГУНП і Межівського ВП СВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 і ОСОБА_9 за те, щоб вони не викликали слідчо-оперативну групу з метою документування його злочинних дій.
 
4. Виправдовуючи ОСОБА_6  за ч. 1 ст. 369 КК, суд першої інстанції зазначив, що надані стороною обвинувачення докази його вини в пропозиції службовій особі неправомірної вигоди ґрунтуються виключно на показаннях працівників поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які викликають обґрунтовані сумніви, оскільки зводяться до того, що обвинувачений пропонував їм неправомірну вигоду 14 листопада 2019 року, а «згадали» вони і повідомили про це лише 08 січня 2020 року, при цьому за збігом обставин портативний відеореєстратор, який закріплюється на форменому одязі поліцейського, не працював. Будь-яких інших доказів учинення вказаного кримінального правопорушення сторона обвинувачення не надала.
 
5. Рішення про виправдання обвинуваченого за ч. 3 ст. 309 КК на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК місцевий суд обґрунтував тим, що з огляду на розмір виявленого в ОСОБА_6 наркотичного засобу (11,317 кг), відсутність у матеріалах провадження даних про те, що  обвинувачений особисто вживає наркотичні засоби, його умисні дії можуть кваліфікуватися за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, як незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту наркотичних засобів в особливо великих розмірах, однак оскільки згідно зі ст. 377 КПК судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а прокурор не інкримінує ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 3 ст. 307 КК, то в діях останнього відсутній склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК.
6. Дніпровський апеляційний суд 14 березня 2024 року частково задовольнив апеляційну скаргу прокурора,скасував вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2023 року та ухвалив новий, яким засудив ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, а на підставі ст. 75 КК звільнив його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та поклав на нього передбачені ст. 76 КК обов`язки: протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. У решті вирок залишено без змін.
 
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
7. У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати вирокДніпровського апеляційного суду від 14 березня 2024 року в частині визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК, і закрити кримінальне провадження за недоведеністю його участі у скоєнні цього кримінального правопорушення. Указує, що рішення апеляційного суду є незаконним, оскільки ґрунтується на припущеннях і не підтверджується доказами, дослідженими в ході судового розгляду. На думку засудженого, в основу нового вироку апеляційний суд поклав неправдиві й суперечливі показання працівника поліції ОСОБА_8 , при цьому не взяв до уваги його власних показань і даних висновку експертизи про відсутність на його руках, одязі, а також на лопаті слідів наркотичної речовини, що свідчить про відсутність його контакту зі вмістом пакетів. Як запевняє скаржник, викопуючи пакети, він не знав про їхній вміст, поки працівники правоохоронного органу не розірвали один з пакетів і не виявили там наркотичний засіб, а отже відсутня суб`єктивна сторона складу кримінального правопорушення. 
 
Позиції інших учасників судового провадження
 
8. ЗасудженийОСОБА_6 та його захисник  ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали касаційну скаргу, просили скасувати вирок апеляційного суду в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 309 КК і закрити кримінальне провадження за недоведеністю його участі в скоєнні цього кримінального правопорушення. 
 
9. Прокурор ОСОБА_5 вважала, що касаційна скарга засудженого є необґрунтованою, просила залишити її без задоволення, а вирок апеляційного суду без зміни.  
 
10. Іншим учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися.
 
Мотиви Суду
 
11. Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає.  
 
12. Як передбачено ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
 
13. Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого. 
 
14. У касаційній скарзі засуджений заперечує факт придбання особливо небезпечного наркотичного засобу без мети збуту, оскільки, як він стверджує, не знав про вміст пакунків, що викопав. Тому просить скасувати вирок апеляційного суду в частині засудження за ч. 3 ст. 309 КК із закриттям кримінального провадження в цій частині за недоведеністю його участі у скоєнні цього кримінального правопорушення.
 
15. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
 
16. Статтею 420 КПК передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі:
1)     необхідності застосування закону про більш  тяжке  кримінальне   правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 
2)     необхідності застосування більш суворого покарання;
3)     скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;
4)     неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
 
17. За приписами ч. 2 ст. 421 КПК виправдувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасований лише у разі, якщо апеляційну скаргу подав прокурор, потерпілий чи його представник, а також на підставі апеляційної скарги обвинуваченого, його захисника з мотивів і підстав виправдання.
 
18. Вирок суду апеляційної інстанції, як констатовано в ч. 2 ст. 420 КПК, повинен відповідати загальним вимогам до вироків.
 
19. Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення. 
 
20. Апеляційний суд, розглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора,який, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просив скасувати зазначений вирок суду та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369 і ч. 3 ст. 309 КК, провів часткове судове слідство, допитав обвинуваченого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 і ОСОБА_9 ,  перевірив письмові докази, у тому числі дані постанови слідчого від 14 листопада 2019 року про визнання речовим доказом і долучення до матеріалів кримінального провадження (т. 1, а. с. 65), на чому наполягала сторона захисту, провів судові дебати, надав обвинуваченому останнє слово і дійшов переконання, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, підлягають частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині виправдання ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 309 КК - скасуванню. 
 
21. Суд апеляційної інстанції небезпідставно визнав передчасними висновки місцевого суду про те, що ОСОБА_6 за невстановлених обставин незаконно придбав з метою збуту суху перетерту речовину рослинного походження роду конопель масою 11,317 кг, яка містила у своєму складі наркотичний засіб канабіс, розфасував цю речовину в шість пластикових пакетів і 14 листопада 2019 року привіз до лісосмуги, розташованої на землях Миколаївської сільської ради Петропавлівського (Синельниківського) району Дніпропетровської області, де за спробою закопати зазначені пакети був виявлений та затриманий працівниками поліції, і такі дії ОСОБА_6 могли б кваліфікуватися за ч. 3 ст. 307 КК за ознаками незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту наркотичних засобів в особливо великих розмірах, що не було йому інкриміноване, тому в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 належить виправдати за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК.
 
22. Як правильно наголосив суд апеляційної інстанції, з доказів, досліджених судом першої інстанції, а також повторно досліджених у межах апеляційного розгляду, зміст яких детально викладено в оскаржуваному вироку, слідує, що 14 листопада 2019 року приблизно о 14:50 працівники поліції ОСОБА_8 і ОСОБА_9 під час патрулювання території Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області біля однієї з лісосмуг виявили автомобіль «Renault Logan 90K» (д. н. НОМЕР_1 ), до якого під`їхали і побачили ОСОБА_6 з лопатою поруч із викопаною ямою і пакунками навколо неї. На запитання ОСОБА_8 обвинувачений повідомив, що пакунки містять «траву», а на уточнююче запитання вказав, що «коноплю».
 
23. Обґрунтовуючи своє рішення, апеляційний суд зазначив, що встановлені обставини вчинення кримінального правопорушення вказують на те, що ОСОБА_6 незаконно придбав і зберігав при собі без мети збуту наркотичні засоби в особливо великому розмірі, а отже, його дії необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 309 КК.
 
24. Вирішуючи питання про кваліфікацію дій винуватого, апеляційний суд урахував його власні показання про те, що за декілька днів до 14 листопада 2019 року він випадково побачив, як у вказаному місці незнайомі йому чоловіки щось закопували, та вирішив перевірити, що саме. 14 листопада 2019 року ОСОБА_6 під`їхав до посадки, де побачив насип землі, далі розкопав його і дістав пакети. У ході розкопування один пакет пошкодився і з нього висипалася подрібнена речовина, яку за запахом він ідентифікував як канабіс і яку вирішив забрати собі для особистого вживання. Після цього до місця події під`їхали працівники поліції.
 
25. Як видно з відеозапису судового розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_6 підтвердив, що, будучи виявленим працівниками поліції на місці викопування пакетів з чужої схованки, дійсно відповів на запитання ОСОБА_8 , що в цих пакетах знаходиться конопля.
 
26. Також суд апеляційної інстанції взяв до уваги показання свідків ОСОБА_11 і  ОСОБА_10 , які бути понятими в ході вилучення в ОСОБА_6 наркотичних засобів. За словами цих свідків, під час слідчих дій на полі біля лісопосадки в їх присутності було оглянуто яму в лісопосадці, біля якої на ґрунті лежало 5-6 туго замотаних пакетів блакитного кольору, один з яких був розірваний, та лопата. Працівники поліції вилучили й опечатали всі ці речі. Після закінчення слідчої дії вони підписали протокол.
 
26. Показання цих свідків, як правильно зазначив апеляційний суд, узгоджуються з даними протоколу огляду місця події від 14 листопада 2019 року з фототаблицею, згідно з якими слідчий оглянув лісосмугу, розташовану на околиці с. Миколаївки Васильківського району Дніпропетровської області (48.300653, 36.318141), де на відстані 3 м від проїжджої частини ґрунтової дороги виявлено порушення цілісності земляного ґрунту у вигляді заглиблення довжиною 40 см від рівня поверхні, навколо якого вбачаються насипи свіжовикопаного ґрунту. На час огляду на насипах ґрунту виявлено шість поліетиленових пакетів блакитного кольору, обгорнутих поліетиленовою прозорою плівкою, один з них був пошкоджений та в ньому виявлено подрібнену речовину рослинного походження з характерним запахом, притаманним рослинам роду коноплі, у сухому вигляді. Поряд з указаним місцем на узбіччі ґрунтової дороги розташований легковий автомобіль «Renаult Logan 90K» сірого кольору (д. н.  НОМЕР_1 ), а попереду нього на відстані 1,5 м виявлено лопату з дерев`яним руків`ям та металевим лотком (штикова) з фрагментами ґрунту. Виявлені речі вилучені.
 
27. Також суд апеляційної інстанції відзначив, що відповідно до висновку експерта від 19 листопада 2019 року № 1/8.6/4577 вилучені в обвинуваченого під час огляду місця події 14 листопада 2019 року спресовані речовини рослинного походження зеленого кольору вагою відповідно 1785 г, 1815 г, 1795 г, 1810 г, 1790 г, 1815 г, 1840 г є  канабісом, який належить до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, загальною масою в перерахунку на висушену речовину 11316,525 г (11,317 кг), що становить особливо великий розмір.
 
28. З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що виправдання ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК, є необґрунтованим, вирок суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку, яким ОСОБА_6 належить визнати винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
 
29. Спростовуючи викладені в запереченнях на апеляційну скаргу доводи захисника про відсутність у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК, з огляду на те, що останній не був причетний до виготовлення та зберігання канабісу в шести поліетиленових пакетах, а лише знайшов цей наркотичний засіб, закопаний невідомою особою в лісосмузі, який, крім того, не перебував у його володінні, бо до прибуття працівників поліції лежав на землі, суд апеляційної інстанції зазначив, що, як випливає з фактичних обставин провадження, у тому числі з показань самого ОСОБА_6 , він цілеспрямовано розкопав схованку, влаштовану іншими особами, а коли виявив у ній наркотичний засіб - канабіс, витягнув на поверхню пакети, в які цей засіб був упакований, і вирішив залишити його собі для власного вживання, тобто почав зберігати, і лише після цього його дії були викриті працівниками поліції.
 
30. Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд апеляційної інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_6 , обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, а також зважив на думку прокурора в апеляційній скарзі про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 в умовах без ізоляції від суспільства.
 
31. Отже, апеляційний суд розглянув кримінальне провадження з дотриманням вимог статей 404, 337, 338 і 370 КПК, і його рішення про засудження ОСОБА_6 за ч. 3              ст. 309 КК є законним, обґрунтованим і вмотивованим.
 
32. Таким чином, Суд уважає, що за результатами розгляду касаційної скарги не встановлено таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які би були підставою для скасування оскарженого судового рішення. Касаційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, а вирок Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2024 року стосовно нього необхідно залишити без зміни.
 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
 
ухвалив:
 
Вирок Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2024 року  щодо   ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого  ОСОБА_6 - без задоволення.
 
Постанова Верховного Суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

 
ОСОБА_1                               ОСОБА_2                         ОСОБА_3