ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року	Львів	Справа № 140/4003/24 пров. № А/857/23807/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                  Судової-Хомюк Н.М.,
суддів                                                                      Глушка І.В., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року у справі №140/4003/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОДІМСЕРВІС» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
суддя в 1-й інстанції Сорока Ю. Ю.,
дата ухвалення рішення 21 серпня 2024 року,
місце ухвалення рішення м. Луцьк,
дата складання повного тексту рішення не зазначено,

                                                      В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОДІМСЕРВІС» (далі - позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі – апелянт, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000626/2 від 11.10.2023 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення про коригування митної вартості товарів відповідач прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, та в порушення положень Митного кодексу України митний орган не навів аргументованих доводів на підтвердження висновків про неповноту відомостей щодо складових митної вартості.
Позивач зазначає, що декларантом на підтвердження заявленої митної вартості і обраного методу її визначення було подано усі необхідні документи. Ці документи не містять розбіжностей, що могли б вплинути на невірний розрахунок митної вартості, не містять ознак підробки та відображають усі відомості, що підтверджують ціну товару.
Натомість, зазначені митницею у повідомленні декларанту та у рішенні про коригування митної вартості зауваження та розбіжності, які стали підставою для витребування митницею додаткових документів та прийняття спірного рішення про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.
З наведених підстав просив позов задовольнити.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Волинської митниці №UA205140/2023/000626/2 від 11.10.2023; стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодімсервіс» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт просив рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 у справі №140/4003/24 – скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що для митного оформлення товарів декларантом в інтересах позивача подано митну декларацію №23UA205140083544U2 від 10.10.2023 на 84 товарні позиції – автозапчастини, вартість яких визначено за основним методом визначення митної вартості. По вказаній митній декларації відбулося спрацювання системи АСАУР, що передбачало необхідність проведення більш детальної перевірки поданих декларантом документів на предмет можливого заниження митної вартості товару.
Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності: 
-          згідно автотранспортної накладної від 09.10.2023 №710181 відправником, вказаним в гр. 1 та гр. 22 зазначено POL-CEL Sp.z.o.o., що суперечить відправнику, вказаному в копіях митної декларації країни відправлення від 03.10.2023 №23FRD5350091974170 та від 03.10.2023 №23FRD5350091977091 – QUINTON HAZELL FRANCE; 
-          згідно рахунків-фактур від 26.09.2023 №QHFR/1014494 вартість товару становить 18607,25євро, від 26.09.2023 №QHFR/1014495 – 16178,5, що в сумі становить 34785,75євро. Однак вищезазначена вартість товару суперечить вартості товару, зазначеному в копіях митної декларації країни відправлення в сумі 33736 євро (від 03.10.2023 №23FRD5350091974170 - 18082.00 +15654.00 (від 03.10.2023 №23FRD5350091977091);
-          в гр.2 експортних декларації 03.10.2023 №23FRD5350091974170 та від 03.10.2023 №23FRD5350091977091 зазначено країну відправлення Франція. Однак згідно документа, що підтверджує вартість перевезення товару від 09.10.2023 №29 транспортування здійснене з м.Хелм (Польща). Існує ризик не включення транспортних витрат від Франції до м.Хелм до митної вартості, які є невід`ємною складовою митної вартості.
Вищезазначені розбіжності в документах, які подано для підтвердження митної вартості товарів, слугували беззаперечною підставою для сумніву митниці в достовірності заявлених відомостей про митну вартість товару, та, як наслідок, - витребування додаткових документів, які б ці сумніви усунули. У зв`язку з викладеним, декларанту запропоновано подати додаткові документи.
Так, декларантом на вимогу митниці подано: 1) видаткові накладні від 27.07.2023, від 30.08.2023, від 08.09.2023, від 09.09.2023, від 02.10.2023; 2) картки рахунку 281 за 29.08.2023, за 21.07.2023, за 29.08.2023; 3) платіжна інструкція №155 від 04.07.2023 за попередню поставку;4) рахунок фактура від 24.02.2023 № QHFR/908703 за попередню поставку. Апелянт зауважив, що видаткові накладні та картки рахунку не стосуються даного митного оформлення. Надана платіжна інструкція №155 від 04.07.2023 за попередню поставку оплачена в сумі 18649,1євро, однак вартість товару, зазначена в інвойсі за попередню поставку суперечить сумі переказу і становить, згідно рахунка-фактури від 24.02.2023 № QHFR/908703 – 16454,85 євро. 
Листом від 11.10.2023 №1 повідомлено про відсутність інших додаткових документів.
Оскільки декларантом не надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості.
Митну вартість товарів згідно з рішення про коригування митної вартості №UA205140/2023/000626/2 від 11.10.2023 року визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби:- товар 3 – на рівні 6,16 дол.США/кг. за МД №UA205140/2023/069289 від 29.08.2023;- товар 5 – на рівні 6,71 дол.США/кг. за МД №UA205140/2023/069289 від 29.08.2023;- товар 6 – на рівні 8,01 дол.США/кг. за МД №UA205140/2023/013027 від 17.02.2023;- товар 8 – на рівні 8,33 дол.США/кг. за МД №UA205140/2023/058439 від 21.07.2023;- товар 17 – на рівні 4,21 дол.США/кг. за МД № UA205140/2023/024929 від 29.03.2023;- товар 18 – на рівні 4,23 дол.США/кг. за МД №UA205140/2023/069289 від 29.08.2023;- товар 79 – на рівні 8,01 дол.США/кг. за МД №UA205140/2023/013027 від 17.02.2023. Так, при здійсненні коригування заявленої декларантом митної вартості товару митницею здійснюється порівняння рівня заявленої митної вартості з наявною в митного органу інформацією про рівень цін на такі товари, а також з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Таке порівняння здійснюється за багатьма параметрами, в тому числі і кодом УКТ ЗЕД, що дозволяє встановити вартість саме за найбільш ідентичний товар. Митним органом порівнювався рівень заявленої митної вартості оцінюваного товару з наявною інформацією про рівень цін на такі товари, проте за даними Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України оформлення за ціною контракту ідентичних та подібних товарів були відсутні. За результатом такого порівняння виявлено МД, зазначені у рішенні про коригування митної вартості, згідно яких були оформлені товари, які мають найбільшу кількість ідентичних параметрів із товаром, який був придбаний позивачем. Декларантом оцінюваний товар оформлено у вільний обіг згідно МД №23UA205140084306U1 від 11.10.2023 року з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України.
Проте ТзОВ «Автодімсервіс» з додатковими документами на підтвердження заявленого рівня митної вартості до митниці в межах 80 днів з дня випуску товару не зверталось.
Щодо розбіжностей, виявлених в ході митного оформлення товару, апелянт вказав, що безпосереднє формулювання п. 1.3 контракту №07/05/18 від 07.05.2018 передбачає, що оформлення інвойсів проводиться за адресою фірми «QUINTON HAZELL FRANCE» (79 Р`ю Шемйн Верт - ЦРТЗ, 59273 Фретин, Франція). Передача товару та документів здійснюється з різних складів продавця, на які надходить товар, який виробляється на підприємствах; у різних країнах. Назви складів зазначаються у товаросупровідних документах та рахунках- фактурах. Разом з тим, із наданих декларантом до митного оформлення документів не можливо встановити, що місце, де відбувалося завантаження товару, належить саме продавцю товару та є його складом/відокремленим структурним підрозділом. Наявність у відносинах між контрагентами третьої сторони, відносини з якою із наданих товаро-супровідних документів не можливо встановити, може призводити до наявності сумнівів щодо того, чи містять надані декларантом документи всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, оскільки ціна товару це не тільки сума всіх платежів, які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця, а й платежі, які здійснюються на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. 
Крім того апелянтом зазначено, що згідно рахунку-фактури від 26.09.2023 №QHFR/1014494 вартість товару становить 18607,25 євро, згідно рахунку-фактури від 26.09.2023 №QHFR/1014495 – 16178,50, що в сумі становить 34785,75 євро. Однак вищезазначена вартість товару суперечить вартості товару, яка зазначена в копіях митної декларації країни відправлення в сумі 33736,00 євро (від 03.10.2023 №23FRD5350091974170 – 18082,00 + 15654,00 – від 03.10.2023 №23FRD5350091977091). Як рахунки-фактури, так і митні декларації країни відправлення складені в одній валюті – євро. При цьому, при заповненні експортної декларації від 03.10.2023 №23FRD5350091974170 враховувався інвойс QHFR/1014494 від 26.09.2023, при заповненні експортної декларації від 03.10.2023 №23FRD5350091977091 – інвойс QHFR/1014495 від 26.09.2023. З огляду на зазначене, враховуючи те, що вартість товару, зазначена у копіях митної декларації країни відправлення менша, ніж вказана у рахунках фактурах, у митниці виник обґрунтований сумнів щодо достовірності заявлених складових митної вартості товару та, як наслідок, - реалізація права митного органу у відповідності до положень ч. 3 ст. 53 МК України вимагати додаткові документи, які б ці розбіжності усунули чи спростовували. Однак за результатами надання додаткових документів дана розбіжність спростована не була, що унеможливило визнання заявленої декларантом митної вартості. 
Щодо розбіжності, яка стосується не включення транспортних витрат, то апелянтом зазначено, що 07.05.2018 між ТзОВ «Автодімсервіс» (Покупець) з однієї сторони та «Quinton Hazell France» з іншої сторони (Продавець) було укладено контракт №07/05/18, пункт 1.6 якого  передбачає, що Покупець несе всі витрати, пов`язані із доставкою товару до пункту призначення, включаючи фрахт. Так, до МД №23UA205140083544U2 від 10.10.2023 року були долучені копії митної декларації країни відправлення №23FRD5350091974170 від 03.10.2023 та №23FRD5350091977091 від 03.10.2023. Митна декларація країни відправлення – це оформлена в країні експорту товару митна декларація в митному режимі «експорт». У гр.15 експортних декларацій №23FRD5350091974170 від 03.10.2023 та №23FRD5350091977091 від 03.10.2023 зазначено, що країною відправлення є Франція. Згідно з ч.2 ст.52 МК України саме декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості товарів, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. До митної вартості товару були включені витрати на транспортування товару лише з міста Хелм до кордону України, визначені згідно рахунку СФ-0000049 від 09.10.2023 та довідки 29 від 09.10.2023. Тому, з огляду на положення зовнішньоекономічного контракту щодо понесення усіх транспортних витрат покупцем, враховуючи те, що відповідно до митних декларацій країни відправлення товар слідував з Франції, у митниці виник обґрунтований сумнів щодо можливого не включення транспортних витрат з Франції до м. Хелм до митної вартості. Транспортні витрати є важливою складовою митної вартості товару, а їх не підтвердження декларантом унеможливлює визначення митної вартості за першим методом – за ціною договору, адже як передбачено у ч.2 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні). 
Наголошено, що митний орган, встановивши розбіжності у документах, передбачених ч. 2 ст. 53 МК України, мав право здійснити витребування додаткових документів. При цьому, ч.3 ст. 53 МК чітко визначено перелік документів, які можуть витребуватися митним органом, куди входять висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Разом з тим, всупереч висновкам суду першої інстанції митний орган не витребував сертифікати якості та відповідності, а тому діяв дотримуючись положень ч. 3 ст. 53 МК України
Отже, не всі розбіжності, вказані митним органом були спростовані або усунені, а також не надано повний перелік витребуваних митним органом документів.
Так, у прийнятому рішенні чітко вказано про використання раніше визнаної (визначеної) митної вартості шляхом зазначення номера та дати митних декларацій МД №UA205140/2023, №UA205140/2023/013027 від 17.02.2023, №UA205140/2023/058439 від 21.07.2023, №UA205140/2023/024929 від 29.03.2023, №UA205140/2023/069289 від 29.08.2023, №UA205140/2023/013027 від 17.02.2023.
З огляду на вказане, а також враховуючи здійснення коригування митних вартостей по даній справі згідно ст.64 МК України за резервним методом, твердження суду про  відсутність в рішеннях таких відомостей є безпідставним.
Зауважуємо, що разом із відзивом на позовну заяву митним органом долучалися витяги із АСМО «Інспектор», які містять достатньо відомостей із МД №UA205140/2023, №UA205140/2023/013027 від 17.02.2023, №UA205140/2023/058439 від 21.07.2023, №UA205140/2023/024929 від 29.03.2023, №UA205140/2023/069289 від 29.08.2023, №UA205140/2023/013027 від 17.02.2023, які були використані митним органом при коригуванні митної вартості товару.
З огляду на все вищевказане, вважає, що рішення про коригування митної вартості товару №UA205140/2023/000626/2 від 11.10.2023 року є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, положень Митного кодексу та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, а тому є законним та обґрунтованим.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу та вказав, що така не підлягає задоволенню, оскільки відповідач не спростував висновків суду першої інстанції про протиправність спірного у цій справі рішення. Доводи апеляційної скарги фактично дублюють викладені у відзиві відповідача доводи Волинської митниці щодо незгоди з заявленими позовними вимогами.
Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.05.2018 між ТОВ «Автодімсервіс» (покупець) та фірмою «QUINTON HAZELL FRANCE» (продавець) укладено контракт №07/05/18, відповідно до пункту 1.1. якого продавець зобов`язується передати у власність покупця автомобільні запчастини (надалі - товар) за найменуванням, асортиментом (номенклатурою), ціною та кількістю, погодженою сторонами. Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього узгоджену сторонами ціну (т.1, а.с.9-13, переклад 197-199).
10.10.2023 з метою здійснення митного оформлення 84 товарних позицій (автозапчастини) декларантом позивача подано до Волинської митниці МД №23UA205140083544U2. Митна вартість визначена за першим методом - за ціною договору (контракту).
До митного оформлення разом із вказаною МД декларант подав такі документи: контракт №07/05/18 від 07.05.2018; додаткову угоду №2 до контракту №07/05/18 від 18.06.2022; пакувальні листи QHFR/1014494-95 від 26.09.2023; рахунки-фактури (інвойс) QHFR/1014494-95 від 26.09.2023; автотранспортну накладну (CMR) 710181 від 09.10.2023; декларації про походження QHFR/1014494-95 від 26.09.2023; сертифікати з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №А529592Ц22 від 03.10.2023; прайс-лист виробника товару від 26.09.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору СФ-0000049 від 09.10.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №29 від 09.10.2023; заявку на перевезення вантажу №10/10/23 від 09.10.2023; договір №1/27032023 на перевезення вантажу від 27.03.2023; договір про надання послуг митного брокера №75 від 25.05.2012; копії митних декларацій країни відправлення №23FRD5350091974170 тa №23FRD5350091977091 від 03.10.2023.
Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності:
згідно автотранспортної накладної від 09.10.2023 №710181 відправником, вказаним в гр. 1 та гр. 22 зазначено POL-CEL Sp.z.o.o, що суперечить відправнику, вказаному в копіях митної декларації країни відправлення від 03.10.2023 №23FRD5350091974170 та від 03.10.2023 M23FRD5350091977091 - QUINTONHAZELL FRANCE;
згідно рахунків-фактур від 26.09.2023 №QHFR/1014494 вартість товару становить 18607,25 Євро, від 26.09.2023 №QHFR/1014495 - 16178,5, що в сумі становить 34785,75 Євро. Однак, вищезазначена вартість товару суперечить вартості товару, зазначеному в копіях митної декларації країни відправлення в сумі 33736 Євро (від 03.10.2023 №23FRD5350091974170 – 18082,00+15654.00 (від 03.10.2023 №23FRD5350091977091);
в гр.2 експортних декларації 03.10.2023 №23FRD5350091974170 та від 03.10.2023 №23FRD5350091977091 зазначено країну відправлення Франція. Однак, згідно документа, що підтверджує вартість перевезення товару від 09.10.2023 №29 транспортування здійснене з м.Хелм (Польща). Існує ризик не включення транспортних витрат від Франції до м.Хелм до митної вартості, які є невід`ємною складовою митної вартості.
У зв`язку із чим, надіслано декларанту електронне повідомлення, в якому декларанту запропоновано надати в 10-денний термін наступні документи: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; банківські (платіжні) документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунки сплачено; транспортні документи та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.
Декларантом на вимогу митниці надано: інвойси №QHFR/1014494, №QHFR/1014495 та прайс-лист до нього; Swift (payment order №155) та інвойс №QFIFR/981701 від 24.02.2023, що підтверджує оплату по оцінюваних товарах, які були раніше оформлені; пакувальні листи до інвойсів №QHFR/1014494, №QHFR/1014495; експортні декларації країни відправлення; видаткові накладні по оцінюваних товарах; картки рахунку 281 по товарах, зазначених у інвойсах; CMR.
Крім того, листом від 11.10.2023 №1 повідомлено про відсутність інших додаткових документів.
11.10.2023 Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000626/2 та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/006880.
У графі 33 рішення зазначено, що у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (статті 59 МКУ) та методу 2б (статті 60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (статті 62 МКУ) та методу 2г (статті 63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС Держмитслужби, а саме::
товар 3 - на рівні 6,16 дол. США/кг. за МД №UA205140/2023/069289 від 29.08.2023;
товар 5 - на рівні 6,71 дол. США/кг. за МД №UA205140/2023/069289 від 29.08.2023;
товар 6 - на рівні 8,01 дол. США/кг. за МД №UA205140/2023/013027 від 17.02.2023;
товар 8 - на рівні 8,33 дол. США/кг. за МД №UA205140/2023/058439 від 21.07.2023;
товар 17 - на рівні 4,21 дол. США/кг. за МД № UA205140/2023/024929 від 29.03.2023;
товар 18 - на рівні 4,23 дол. США/кг. за МД №UA205140/2023/069289 від 29.08.2023;
товар 79 - на рівні 8,01 дол. США/кг. за МД №UA205140/2023/013027 від 17.02.2023.
В подальшому, спірний товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA205140084306U1 від 11.10.2023 року з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України.
Позивач, не погоджуючись із прийнятим рішенням про коригування митної вартості товарів звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 11.10.2023 №UA205140/2023/000626/2 є необґрунтованим та безпідставним, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, відповідач не обґрунтував, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та таким, що не відповідає вказаним вище нормам МК України, а відтак підлягає скасуванню.
Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Положеннями ст. 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом ч.ч. 1,2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Положення ч. 1 ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частина 3 ст. 53 МК України передбачає, що обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом ч. 4 ст. 53 МК України у разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.
Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Згідно з ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За змістом ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з положеннями ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 згаданого Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 згаданого Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 згаданого Кодексу.
Частини 1, 2 ст. 55 МК України передбачають, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі неправильно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).
Крім того, ч. 1 ст. 58 МК України визначено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. У частині другій цієї статті передбачено, коли такий метод не застосовується, а саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, в силу правового регулювання частини 4 і 5 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Порядок визначення митної вартості за резервним методом регламентований положеннями статті 64 МК України.
За змістом ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.
Отже, обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з тим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Як зазначено вище, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За таких обставин, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
За змістом аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України слідує, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст.58 Митного кодексу України.
З метою усунення розбіжностей у документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч.2 ст.53 Митного кодексу України.
Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Частиною 4 ст. 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, спір між сторонами виник щодо правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару «Автомобільні запчастини» за основним методом, а саме за ціною договору (контракту).
За змістом п. 2 ч. 3 ст. 64 МК України митна вартість імпортних товарів визначається на підставі системи, яка передбачає прийняття для митних цілей нижчої з двох альтернативних вартостей.
Матеріалами справи стверджується, що декларант позивача для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару подав до митного органу ряд документів, а саме: контракт №07/05/18 від 07.05.2018; додаткову угоду №2 до контракту №07/05/18 від 18.06.2022; пакувальні листи QHFR/1014494-95 від 26.09.2023; рахунки-фактури (інвойс) QHFR/1014494-95 від 26.09.2023; автотранспортну накладну (CMR) 710181 від 09.10.2023; декларації про походження QHFR/1014494-95 від 26.09.2023; сертифікати з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №А529592Ц22 від 03.10.2023; прайс-лист виробника товару від 26.09.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору СФ-0000049 від 09.10.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №29 від 09.10.2023; заявку на перевезення вантажу №10/10/23 від 09.10.2023; договір №1/27032023 на перевезення вантажу від 27.03.2023; договір про надання послуг митного брокера №75 від 25.05.2012; копії митних декларацій країни відправлення №23FRD5350091974170 тa №23FRD5350091977091 від 03.10.2023.
Разом з тим, здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом було виявлено розбіжності у поданих документах, а саме:
-          згідно автотранспортної накладної від 09.10.2023 №710181 відправником, вказаним в гр. 1 та гр. 22 зазначено POL-CEL Sp.z.o.o, що суперечить відправнику, вказаному в копіях митної декларації країни відправлення від 03.10.2023 №23FRD5350091974170 та від 03.10.2023 M23FRD5350091977091 – QUINTON HAZELL FRANCE;
-          згідно рахунків-фактур від 26.09.2023 №QHFR/1014494 вартість товару становить 18607,25 Євро, від 26.09.2023 №QHFR/1014495 - 16178,5, що в сумі становить 34785,75 Євро. Однак, вищезазначена вартість товару суперечить вартості товару, зазначеному в копіях митної декларації країни відправлення в сумі 33736 Євро (від 03.10.2023 №23FRD5350091974170 – 18082,00+15654,00 (від 03.10.2023 №23FRD5350091977091);
-          в гр.2 експортних декларації 03.10.2023 №23FRD5350091974170 та від 03.10.2023 №23FRD5350091977091 зазначено країну відправлення Франція. Однак, згідно документа, що підтверджує вартість перевезення товару від 09.10.2023 №29 транспортування здійснене з м.Хелм (Польща). Існує ризик не включення транспортних витрат від Франції до м.Хелм до митної вартості, які є невід`ємною складовою митної вартості.
У контексті викладених розбіжностей, апеляційний суд звертає увагу на таке.
Відповідно до контракту №07/05/18 від 07.05.2018, зокрема, п. 1.3, вказано, що оформлення інвойсів здійснюється за адресою фірми «QUINTON HAZELL FRANCE» (79 Рью Шемін Верт – ЦРТЗ, 59273 Фретін, Франція). Передача товару і документів здійснюється з різних складів продавця, на які поступає товар, який виготовляється на підприємствах в різних країнах. Назви складів вказуються в товаросупровідних документах і рахунках-фактурах.  Покупець несе всі витрати, пов`язані з доставкою товару в пункт призначення, включаючи фрахт (п. 1.6).
Поставка здійснюється з різних складів продавця, які вказуються в товаросупровідних документах в рахунках-фактурах, на умовах FCA Swidnik, FCA Chelm – Польща (Інкотермс-2010). За згодою сторін умови поставки можуть бути змінені. Сторони можуть вибрати будь-який з режимів поставки відповідно до правил Інкотермс-2010 (3.1-3.2).
Дійсно згідно з CMR від 09.10.2023 відправником значиться POL-CEL Sp.z.o.o.
Своєю чергою, у деклараціях країни відправлення №23FRD5350091977091 від 03.10.2023 та №23FRD5350091974170 від 03.10.2023 відправником значиться – QUINTON HAZELL FRANCE. 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки відповідно до п. 3.5 контракту вантажотранспортна накладна міжнародного зразка є товаросупровідним документом, а також враховуючи умови контракту, зазначення в CMR від 09.10.2023 відправника POL-CEL Sp.z.o.o., м. Хелм, Польща – є достатнім підтвердженням належності виконання постачальником своїх зобов`язань щодо поставки товару позивачу, відповідає умовам контракту та не свідчить про наявність розбіжностей.
Також апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції у тому, що у деклараціях країни відправлення №23FRD5350091977091 від 03.10.2023 та №23FRD5350091974170 від 03.10.2023 вказано статистичну вартість товару (графа 46 «Valeur statistique»), яка ніяким не впливає на базу оподаткування і суму податків і зборів, що підлягали сплаті відповідно до декларацій країни відправлення №23FRD5350091977091 від 03.10.2023 та №23FRD5350091974170 від 03.10.2023, оскільки за частиною 2 статті 53 МК декларація країни відправлення загальним правилом не є документом, який підтверджує митну вартість товару, а може підтверджувати таку вартість лише в випадках, визначених її частиною третьою.
Також апеляційний суд звертає увагу на те, що контрактом від 07.05.2018 визначено поставку на умовах FCA, тобто, продавець виконує свої зобов`язання, коли доставляє товар перевізнику, якого найняв покупець, в узгодженому місці, забезпечивши при цьому експортне митне очищення та покривши пов`язані з цим витрати. Після передачі товару перевізнику, покупець бере на себе всі подальші ризики та витрати, пов`язані з транспортуванням, включаючи імпортні мита та розвантаження. 
У даному випадку, продавець був зобов`язаним надати товар, що пройшов митне очищення для експорту перевізнику позивача у м. Хелм, який здійснював перевезення до м. Луцьк. Митному органу надано договір на перевезення вантажу, заявку та відповідну довідку.
За таких обставин, розбіжності, на які покликається апелянт – відсутні.
Таким чином, підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом відсутні, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, ознаки підробки, та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.
Крім того, вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. При цьому, наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Колегія суддів зазначає, що відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах, що дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Зі змісту оскаржуваного рішення з`ясовано, що відповідачем митна вартість товару визначена за другорядним методом резервним. Його застосування передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Колегія суддів зазначає, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на ідентичний або подібний (аналогічних) товар, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, однак відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
При цьому, при прийнятті спірного рішення відповідач на підставі цінової інформації наявної у митного органу навів номер і дату митної декларації, митну вартість, з якої взято за основу. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю товарів, що розмитнювались цією чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників бази даних Держмитслужби. Відповідач не вказав, які складові вплинули на формування саме такої вартості, не навів пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, що свідчить про порушення ним вимог статті 55 МК України, не зазначив щодо якого з двох товарів стосується коригування митної вартості.
Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки сторони вільні в формуванні цін на товари за взаємним погодженням, виходячи з кон`юнктури ринку, якості і споживчих властивостей продукції, ступеня новизни товару і його корисності, співвідношення попиту та пропозиції, враховуючи необхідність отримати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Щодо доводів апелянта про ненадання декларантом на вимогу митного органу усіх витребуваних додаткових документів, то колегія суддів зазначає, що у повідомленні про необхідність подачі додаткових підтверджуючих документів вказано, що такі мають бути надані за наявності, тобто їх неподання у зв`язку з відсутністю, не може розцінюватися як відмова. Колегія суддів вважає, що у відповідача були у наявності усі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо транспортних засобів, які імпортуються, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями ч.1 ст.58 МК України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за першим методом.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач надав усі необхідні документи, передбачені МК України, для визначення митної вартості товару за ціною договору, а митниця не довела, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації, натомість відповідач не спростував достовірність документів, які були подані до митного оформлення та не обґрунтував неможливість їх врахування при визначенні митної вартості спірного товару, а тому оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

                                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року у справі №140/4003/24 без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	Т. В. Онишкевич