ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 р. 	Справа № 520/5262/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 11.06.25 по справі № 520/5262/25
за позовом                 ОСОБА_1  
до                 ІНФОРМАЦІЯ_1                     
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 що полягає у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій при розгляді заяви ОСОБА_1 щодо оформлення йому відстрочки у порядку, визначеному постановою КМУ від 16.05.2024 року № 560 на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" протиправною та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 оформити ОСОБА_1 відстрочку від призову під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", про що видати відповідну довідку. 
В обґрунтування позову зазначено, що бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 що полягає у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій при розгляді заяви ОСОБА_1 щодо оформлення позивачу відстрочки у порядку, визначеному постановою КМУ від 16.05.2024 року № 560 на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" є протиправною та такою, що порушує права позивача. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідач, мотивуючи прийняте ним рішення, обмежився лише загальними підставами і посиланнями, однак, попри надані ним документи та доводи, не навів жодних обґрунтувань для свого висновку про можливість дружини позивача доглядати за її батьком та не з`ясував чи є інші працездатні члени сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за батьком дружини позивача догляд. Зокрема, суд першої інстанції не надав оцінки правомірності неврахування відповідачем наданих ним доказів того, що його тесть є особою з інвалідністю 1 групи по зору, що він тривалий час здійснюю за ним догляд, а його дочка (дружина позивача) не може доглядати свого батька у зв`язку з тим, що вона є внутрішньо переміщеною особою і проживає з малолітньою нашою дочкою у м. Черкаси. Апелянт посилався на те, що основною метою даної норми є забезпечення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько консультативної комісії закладу охорони здоров`я або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду. Так, у ОСОБА_2 , який потребує постійного догляду, є дочка ОСОБА_3 (його дружина), однак з батьком вона не проживає та догляд за ним не здійснює, оскільки вимушена покинути своє місце проживання у зв`язку з проведенням активних бойових дій на території Харківської області та з квітня 2022 року і по теперішній час проживає разом з 9-річною донької за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб №7101-5000751343 від 04.04.2022 року та №7101-5000759754 від 04.04.2022 року, які є у матеріалах справи. Факт здійснення позивачем постійного догляду за батьком дружини ОСОБА_2 підтверджується довідкою № 587/09 від 09.02.2024 року, яка видана Управлінням соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 859 від 23.09.2020 року "Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі", та Актом від 14 січня 2025 року про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8). Натомість обставин цієї справі свідчать, що відмова відповідача в оформленні позивачу відстрочки позбавить його тестя ОСОБА_2 гідних умов життя, оскільки у разі його мобілізації він залишиться без постійного догляду, який він потребує тому, що його дочка ОСОБА_2 позбавлена можливості влаштувати проживання свого хворого 87-річного батька у чужому житлі у чожому місті, а її повернення до прифронтового Харкова призведе до збільшення загрози для життя та здоров`я спільної 9-річної доньки.
Відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 , 03.02.2025 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою щодо оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, відповідно порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, як особі, зайнятій постійним доглядом за хворим батьком дружини.
До вказаної заяви позивачем долучено пакет документів, а саме: довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААВ № 343335 від 21.12.2022 року, виданою "Міжрайонною спеціалізованою офтальмологічною медико-соціальною експертною комісією" комунального закладу охорони здоров`я "Обласний центр медико-соціальної експертизи"; свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції 01 листопада 2007 року; свідоцтво НОМЕР_2 про народження ОСОБА_4 , виданого 23 грудня 1983 року; акт від 14 січня 2025 року про встановлення факту здійснення особою постійного догляду.
В позовній заяві позивачем зазначено, що на підтвердження неможливості здійснення постійного догляду його дружиною - ОСОБА_3 , за своїм батьком надано довідку від 04.04.2022 року №7101-5000751343 про взяття на облік ОСОБА_3 як внутрішньо переміщену особу та Довідку від 04.04.2022 року №7101-5000759754 про взяття на облік ОСОБА_5 (доньку позивача), як внутрішньо переміщену особу, які свідчать, що дочка ОСОБА_2 ОСОБА_3 проживає зі своєю дев`ятирічною донькою, ОСОБА_5 , у АДРЕСА_1 , а тому не може здійснювати постійний догляд за своїм батьком, який проживає у м. Харкові, і є особою з інвалідністю 1 групи по зору та досяг 87-річного ріку.
Крім того, позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_1 надано довідку № 587/09 від 09.02.2024 року Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відділі соціальних допомог управління соціального захисту населення Адміністрації Салтівського району Харківської міської ради та отримує допомогу по догляду за особою з інвалідністю 1 групи ОСОБА_2 з 01.12.2023 року по 30.11.2024 року.
Повідомленням голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.02.2025 р. № 06/107 позивача повідомлено про розгляд його заяви від 03.02.2025 року та зокрема зазначено, що протоколом від 11.02.2025 року № 11 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період та повідомила, що ОСОБА_1 підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах.
Причиною відмови відповідачем у вказаному повідомленні зазначено, що нема підстав для відстрочки, є дружина яка може доглядати за своїм батьком. 
Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся до суду.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх необгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання щодо даних правовідносин передбачені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною 3 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною 5 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ передбачено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
- проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;
- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;
- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
За приписами статті 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Згідно пункту 3 цього Указу мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Указами Президента України неодноразово продовжувався воєнний стан та строк проведення мобілізації. На час розгляду цієї справи воєнний стан в Україні триває.
Статтею 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до частини 5 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-ХІІ передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.
Водночас, Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.Кабінет Міністрів України прийняв постанову №560 від 16.05.2024 року, яка набрала чинності 18.05.2024 року "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період". Цей Порядок визначає, зокрема, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
За правилами пунктів 56-58 розділу "Надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення" визначено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.
Відповідно до приписів пункту 60 розділу "Надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення", комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. 
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.
Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
У разі неможливості провести перевірку наявності у військовозобов`язаного підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та інших державних реєстрів або баз (банків) даних територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (Центральне управління або регіональні органи СБУ чи відповідний підрозділ розвідувальних органів) повідомляє такому військовозобов`язаному засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку про необхідність надання ним відповідних підтвердних документів для продовження раніше наданої відстрочки.
Аналізуючи вищевказані норми права, колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні до відповідача комісія на підставі розгляду отриманих документів ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, яке оформлюється протоколом.
Також у разі неможливості провести перевірку у військовозобов`язаного підстав для відстрочки від призову, ТЦК та СП повідомляє про необхідність надання підтвердних документів.
Судом з копії витягу з протоколу №11 від 11.02.2025 встановлено, що комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 ухвалила рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", у зв`язку із відсутністю підстав (а.с. 69).
Про прийняте рішення ОСОБА_1 проінформований повідомленням відповідача від 14.02.2025 року №06/107, що не заперечується позивачем по справі. 
Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачем протягом передбаченого п.60 Порядку, строку прийнято рішення за заявою позивача від 03.02.2025 року щодо оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, відповідно порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, як особі, зайнятій постійним доглядом за хворим батьком дружини, а отже протиправної бездіяльності з боку ІНФОРМАЦІЯ_1 не допущено.
Поряд із тим, колегія суддів зазначає, що саме рішення про відмову у наданні відстрочки, яке оформлене протоколом №11 від 11.02.2025 прийняте за результатами розгляду заяви позивача від 03.02.2025 щодо оформлення ОСОБА_1 довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, тягне для позивача настання негативних наслідків у вигляді порушення прав, свобод та інтересів, а тому саме таке рішення може бути оскарженне до суду у визначеному законом порядку.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскарження бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій при розгляді заяви ОСОБА_1 щодо оформлення йому відстрочки у порядку, визначеному постановою КМУ від 16.05.2024 року № 560 на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" жодним чином не спрямоване на захист прав та інтересів позивача.
З огляду на те, що правомірність прийнятого ІНФОРМАЦІЯ_2 рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки, не є предметом спору у цій справі, вказане судом не оцінюється.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 по справі № 520/5262/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	В.Б. Русанова    В.А. Калиновський