ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
02 вересня 2025 року
м. Київ
 
справа № 345/533/23
провадження № 51-3674 км 24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
 
головуючого судді                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                    ОСОБА_4 ,
прокурора                                                        ОСОБА_5 ,
у режимі відеоконференції:
захисника                                                    ОСОБА_6 ,
засудженого                                                ОСОБА_7 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2023 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 20 березня 2025 року стосовно 
                                               ОСОБА_7 ,
                                               ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця 

АДРЕСА_1 , 
 
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області вироком від 08 червня 2023 року, залишеним без змін ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 березня 2025 року, засудив ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 191 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, управлінням і розпорядженням коштами та матеріальними цінностями, на строк 3 роки.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
ОСОБА_7 з 12 травня 2021 року працював на посаді старшого майстра газодимозахисної служби-старшини 6 Державної пожежно-рятувальної частини 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Івано-Франківській області (м. Калуш) (далі - 6 ДПРЧ 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області), був матеріально відповідальною особою.
19 травня та 16 вересня 2022 року ОСОБА_7 отримав передане до 6 ДПРЧ 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області у вигляді міжнародної технічної допомоги майно, необхідне для проведення                      аварійно-рятувальних робіт - генератор «KRAFTWELEKW6500 1F», вартістю 9 300 грн, освітлювальну щоглу «ALDEBARAN 360 GRAD FLEX-C 2.0» (в комплекті з одним кабелем), вартістю 60 000 грн, два бензорізи «STIIIL TS 420», загальною вартістю 71 370 грн, бензоріз «STIHL TS 800» 400 mm, вартістю 33 419 грн, та здав його на склад.
Надалі в період з 08 липня до 30 вересня 2022 року ОСОБА_7 вивіз зазначене майно зі складу з території пожежно-рятувальної частини та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши майнової шкоди 6 ДПРЧ 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області на загальну суму 174 089 грн. 
 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений, не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі, просить змінити судові рішення та на підставі ст. 75 КК звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням. 
ОСОБА_7 покликається на те, що фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення свідчать про мінімальну чи відсутню, на його думку, суспільну небезпеку, а покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років є надмірно суворим, тому просить врахувати:
 
- відшкодування завданої шкоди;
- відсутність обставин, що обтяжують покарання;
- стан здоров`я, який постійно погіршується, та необхідність додаткового медичного обстеження;
- готовність понести найбільше покарання без позбавлення волі;
- позитивні характеристики;
- вчинення кримінального правопорушення вперше, визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину;
- дані про його особу: проживає один з матір`ю, має на утриманні неповнолітню дитину, є учасником бойових дій.
Водночас зазначає про те, що суд розглянув справу без досудової доповіді, складеної в порядку ст. 3141 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
 
Позиції учасників судового провадження
Засуджений і захисник підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги засудженого та просив залишити оскаржувані судові рішення без зміни.
 
Мотиви Суду
Положеннями ст. 433 КПК встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 191 КК у касаційному порядку не оспорюються. 
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
У поданій касаційній скарзі ОСОБА_7 покликається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, просить врахувати низку обставин та застосувати положення ст. 75 КК.
Відповідно до положень статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення і попередження нових злочинів. 
Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їхньої небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК. 
Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений фактично порушує питання про недотримання судом апеляційної інстанції визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання й пов`язані з суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області вироком від 08 червня 2023 року засудив ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 191 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, управлінням і розпорядженням коштами та матеріальними цінностями, на строк 3 роки.
За результатом розгляду апеляційної скарги обвинуваченого 20 березня 2025 року Івано-Франківський апеляційний суд постановив ухвалу, якою залишив без зміни вирок місцевого суду.
Як убачається з мотивувальної частини ухвали, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_7 основного покарання в мінімальних межах санкції, передбаченої ч. 4 ст. 191 КК, а саме у виді позбавлення волі строком на 5 років. Водночас апеляційний суд не знайшов підстав для застосування положення ст. 75 КК.
При цьому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання належно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність пом`якшуючих покарання обставин - щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є учасником бойових дій, має на утриманні одну малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.
Призначене ОСОБА_7 покарання суд апеляційної інстанції визнав справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нового кримінального правопорушення.
З огляду на викладене колегія суддів уважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 191 КК у виді позбавлення волі на певний строк та не знайшов підстав для застосування положення ст. 75 КК, переконливо мотивувавши своє рішення в цій частині.
Разом із тим, колегія суддів касаційного суду за наслідками касаційного перегляду дійшла висновку про можливість зміни судових рішень та пом`якшення призначеного ОСОБА_7 основного покарання за ч. 4 ст. 191 КК із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК.
Згідно з приписами вказаної норми кримінального закону за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 4421 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. 
Під час касаційного провадження колегія суддів установила, що  ОСОБА_7 :
- щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що суди визнали обставинами, які пом`якшують покарання;
- повністю відшкодував заподіяні збитки;
- вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке не є корупційним, має на утриманні неповнолітню дитину (сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 );
- є учасником бойових дій, має відзнаки від держави за виконання своїх службових обов`язків у ДСНС;
- має хронічні захворювання, через які потребує постійного нагляду профільних лікарів та періодичного лікування. 
Встановлені обставини, що пом`якшують покарання засудженого, колегія суддів уважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, тому з урахуванням зазначеного та даних про особу ОСОБА_7 , дотримуючись принципу співмірності та індивідуалізації покарання, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку про наявність достатніх підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 191 КК основного покарання на підставі ч. 1 ст. 69 КК. 
За цих обставин судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій стосовно ОСОБА_7 підлягають зміні, а його касаційна скарга - частковому задоволенню. 
Керуючись статтями 441, 442 КПК, Суд
постановив:
касаційну скаргу засудженого задовольнити частково.
Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2023 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 20 березня 2025 року стосовно ОСОБА_7 змінити.
Пом`якшити призначене ОСОБА_7 основне покарання за ч. 4 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі до 2 (двох) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, управлінням і розпорядженням коштами та матеріальними цінностями, на строк 3 роки.
В решті судові рішення стосовно  ОСОБА_7 залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                             ОСОБА_2                               ОСОБА_3