УХВАЛА
 
03 листопада 2025 року
м. Київ
 
справа № 759/19953/21
провадження № 61-10385ск25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 24 червня 2025 року у справі за позовом   ОСОБА_1 до арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича, третя                     особа - Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції                          (м. Дніпро), про визнання дій незаконними тастягнення коштів, 
 
ВСТАНОВИВ:
11 серпня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 24 червня 2025 року в указаній справі.
Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 24 червня 2025 року. Вказану касаційну скаргу залишено без руху та встановлено заявникові строк для усунення недоліків, зокрема, сплати судового збору у розмірі 605,60 грн та надання копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів для інших учасників справи. 
16 вересня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додано копії касаційної скарги іншим учасникам справи та, яка містила клопотання про звільнення від сплати судового збору. 
Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. Продовжено  ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2025 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
27 жовтня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків касаційної скарги, в якій він просить: вчинити дії на захист його прав, роз`яснити ухвалу Верховного Суду від 18 вересня 2025 року, звільнити його від сплати судового збору за подання касаційної скарги, відкрити касаційне провадження за його касаційною скаргою та у разі виявлених інших недоліків касаційної скарги продовжити процесуальний строк на їх усунення.   
Проаналізувавши надані на усунення недоліків матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про наступне. 
Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
Роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового документа, який полягає в усуненні неясності судового акта. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення виникає у зв`язку з тим, що рішення суду неоднозначно розуміється та з метою уможливлення його виконання, якщо таке не можливе через незрозумілість резолютивної частини судового рішення.
Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.
З огляду на зміст зазначеної норми, роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню на підставі Закону України                                 від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».
Аналогічний висновок викладений в ухвалі Великої Палати Верховного Суду                     від 22 лютого 2023 року у справі № 596/1922/18 (провадження № 14-13зц23).
Судове рішення, яке просить роз`яснити ОСОБА_1 є ухвалою про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та продовження заявнику строку на усунення недоліків касаційної скарги. Таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню, не допускає декілька варіантів тлумачення, є зрозумілим, а тому не підлягає роз`ясненню в порядку статті 271 ЦПК України. В указаній ухвалі суду наведені мотиви, з яких виходив суд касаційної інстанції при прийнятті такого судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 18 вересня 2025 року необхідно відмовити.
У поданій заяві ОСОБА_1 зазначає про те, що Верховний Суд відмовляючи у задоволенні клопотання про відмову у звільненні від сплати судового збору не врахував його майновий стан. Також зазначив про те, що ОСОБА_1 має невиконані зобов`язання держави перед ним, зокрема, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Сумській області не виконується судове рішення про стягнення на його користь грошових коштів у сумі                            3 000,00 грн, що перешкоджає сплаті судового збору за подання касаційної скарги у визначеному судом розмірі.  
Залишаючи без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 , Верховний Суд визначив обов`язок заявника сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 605,60 грн або надати документи, що підтверджуються підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Така вимога узгоджується із вимогами пункту 3 частини четвертої
статті 392 ЦПК України та частини першої статті 5 Закону України
«Про судовий збір».
Стаття 136 ЦПК України визначає право суду на звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, виходячи із майнового стану сторони, водночас саме стаття 8 Закону України «Про судовий збір», яка є спеціальною, конкретизує порядок, умови такого звільнення і коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.
Аналіз клопотання про звільнення від сплати судового збору, зазначені у ньому доводи та доданий до заяви лист Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області про стан виконання виконавчого документасвідчить, що вказані обставини, не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки в жодній мірі не характеризують майновий стан ОСОБА_1 . 
До касаційної скарги не додано будь-яких доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору та відсутності коштів призначених для сплати судового збору на момент подання касаційної скарги.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, § 59).
Оскільки ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2025 року встановлено наявність недоліків касаційної скарги, визначено обов`язок заявника усунути виявлені недоліки у визначений судом строк, тому ОСОБА_1 з метою усунення недоліків зобов`язаний був надати докази на підтвердження сплати судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.
Вимога клопотання про надання додаткового строку для усунення недоліків не містить належного обґрунтування необхідності відтермінування усунення недоліків. 
За наведених обставини Верховний Суд дійшов висновку про те, що                             ОСОБА_1 не усунув недоліки касаційної скарги у повному обсязі, зокрема, не надав доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги, тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження у даній справі.
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
За змістом статті 185 ЦПК України якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
 
Оскільки у встановлений Судом строк недоліки касаційної скарги заявник не усунув у повному обсязі, підстави для продовження строку усунення недоліків відсутні, тому касаційна скарга підлягає поверненню. 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 18 вересня 2025 року. 
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 24 червня 2025 року у справі за позовом   ОСОБА_1 до арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича, третя особа - Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції                          (м. Дніпро), про визнання дій незаконними тастягнення коштів вважати неподаною та повернути заявнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                   Є. В. Петров