ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6513/25 Справа № 203/1344/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ханієва Ф. М. Суддя у 2-й інстанції - Новікова  Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року                                                                 
        Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
                                        судді-доповідача: Новікової Г.В. 
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про поділ спільного майна подружжя, придбаного під час перебування у шлюбі, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що вони із відповідачем з 13.01.2015 року перебували у шлюбі, який було розірвано за рішенням суду, яке набрало законної сили 18.06.2024 року. Під час шлюбу подружжям було набуте певне рухоме та нерухоме майно.
Просила визнати за нею право власності на: - 1/2 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право власності ОСОБА_2 на дану частку майна; - 1/2 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , припинивши право власності ОСОБА_2 на дану частку майна; - 1/2 частку автомобіля ЗАЗ – 110307, номерний знак НОМЕР_1 , дата реєстрації: 04.05.2016 року; - 1/2 частку автомобіля Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_2 , дата реєстрації: 18.10.2019 року; - витрати у справі покласти на відповідача.
Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, придбаного під час перебування у шлюбі – передано за підсудністю до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу від 14.03.2025 року та зобов`язати Апостолівський районний суд Дніпропетровської області повернути до Центрального районного суду м. Дніпра для подальшого розгляду справи по суті.Вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про передачу справи за підсудністю через те, що більша частина майна знаходиться у м. Курахове, оскільки фактично квартира  АДРЕСА_3 знищена, а квартира АДРЕСА_4 була придбана відповідачем на підставі житлового сертифікату, виданого як компенсацію за зруйноване майно. А тому на думку позивача мова йде про трансформацію права власності на нерухоме майно і фактично спір зводиться до поділу нової квартири у м. Дніпро. При цьому визнання права власності на квартиру у м. Курахове необхідне позивачу саме для подальшого визнання права власності на квартиру у м. Дніпро.
Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану. Зокрема погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що основна частина майна, на яке просить позивач визнати право власності, знаходиться у м. Курахове, а тому справа підсудна Апостолівському районному суду Дніпропетровської області. Також зазначав, що питання правового статусу квартири у м. Курахове не вливає на визначення підсудності справи. Також просив розглядати справу без його участі, в разі необхідності його особистої присутності зупинити провадження у справі до його демобілізації.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
У ч.2 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на ухвали суду про передачу справи на розгляд до іншого суду розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на те, що по даній справі оскаржується ухвала суду про передачу справи на розгляд до іншого суду, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Передаючи справу на розгляд до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області,суд першої інстанції виходив із того, що основну частину спірного нерухомого майна складає більша за площею 1/2 частка квартири АДРЕСА_3 , тобто 22,95 кв.м (1/2 частка від 45,9 кв.м), що територіально відноситься до Мар`їнського районного суду Донецької області, територіальна підсудність справ якого відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 21.01.2025 року №96/0/15-25 передана саме Апостолівському районному суду Дніпропетровської області
Проте такий висновок зроблено передчасно.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.
У цивільно-процесуальному законодавстві України визначення «належного суду» врегульоване інститутом підсудності та передбачене Розділом 3 Глави 2 Цивільно-процесуального кодексу України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд до іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Частиною 2 ст. 27 ЦПК України встановлено загальне правило про підсудність справ за місцезнаходженням відповідача та визначено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
У частині 1 статті 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Згідно роз`яснень, які містяться в пунктах 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. До таких позовів відносяться позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Як зазначено в пункті  2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 7 лютого 2014 року до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права власності на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.
Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно.
Звертаючись до суду першої інстанції, ОСОБА_1 просила поділити спільне майно подружжя у вигляді 2-х квартир та 2-х машин. Таким чином у даному випадку дійсно підлягає застосуванню ч.1 ст. 30 ЦПК України, однак суд першої інстанції помилково прийшов до висновку щодо передачі справи до суду за місцезнаходженням основної частини майна, виходячи з площі квартир. Оскільки у даному випадку справу слід розглядати за місцезнахо дженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Зокрема з матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 18 червня 2015 року експертна вартість квартири АДРЕСА_3 98 552 грн. Згідно із копією витягу з державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, причинених збройною агресією РФ проти України розмір компенсації за кв. АДРЕСА_3 складає 1 021 504,50 грн. При цьому матеріали справи не містять відомостей про вартість квартири АДРЕСА_4 .
Таким чином, висновок суду щодо передачі справи за підсудністю до іншого суду є передчасним, оскільки не можна однозначно сказати, що вартість нерухомого майна у м. Курахове є більшою за вартість майна у м. Дніпро.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване судове рішення не відповідає нормам процесуального права, то апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи до того ж суду для вирішення питання щодо відкриття провадження.
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.
Відповідно до частини 1 статті 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження після її перегляду в апеляційному порядку не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2025 року скасувати, справу направити до того ж суду для вирішення питання щодо відкриття провадження.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: