ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2396/25 Справа № 215/4745/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М. І. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна  І. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 вересня 2025 року                                                                м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., 
при секретарі судового засідання                                Примак Н.М,
за участю особи, яка притягається 
до адміністративної відповідальності                         ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.08.2025 року, якою провадження в адміністративній справі відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого у ПрАТ «Метінвес», майстром», проживаючого: АДРЕСА_1 , 
за ст. 124 КУпАП закрито, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, -
в с т а н о в и л а :
постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.08.2025 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях водія ОСОБА_1 відсутні порушення Правил дорожнього руху, оскільки зі схеми місця ДТП та характеру пошкоджень автомобілів неможливо встановити вину ОСОБА_1 , а також звернув увагу на зникнення з місця ДТП іншого учасника.
На зазначену постанову потерпіла ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу із пропуском строку на апеляційне оскарження.
В клопотанні про поновлення строку вказує, що про існування вищезазначеної постанови дізналась лише 13.08.2025 року під час ознайомлення з матеріалами справи, про що наявна відповідна відмітка.
Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов наступного висновку. 
Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
На підставі викладеного, вважаю за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.08.2025 року відносно ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати, визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначити покарання у межах санкції зазначеної статті. 
На обґрунтування своїх вимог вказує, що постанова суду першої інстанції впливає на її права та обов`язки, оскільки унеможливлює оформлення страхових виплат.
Зазначає, що водій ОСОБА_1 порушив п. п. 10.1, 10.3 та 10.5 Правил дорожнього руху, оскільки рухаючись у лівій смузі на перехресті з круговим рухом почав перестроювання праворуч для виїзду не надавши переваги автомобілю ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку праворуч. 
Вказує, що під час випередження ОСОБА_1 не дотримався безпечного бічного інтервалу, що призвело до зіткнення, що є порушенням п. 13.3 ПДР.
Звертає увагу на порушення ОСОБА_1 п. 2.3 (б) ПДР, оскільки він був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну.
Скаржниця наголошує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наявним у справі письмовим доказам, які підтверджують обставини порушення, зокрема: письмові пояснення ОСОБА_1 , де він підтверджує факт перестроювання та зіткнення; фототаблицю, яка фіксує пошкодження задньої лівої частини автомобіля «Renault Trafic» та передньої правої частини «Toyota Camry», що відповідає динаміці зіткнення під час перестроювання; схему ДТП, яка зображує траєкторії руху та місце контакту; картку обліку адміністративного правопорушення, де зафіксовано порушення п. п. 13.3, 2.3 (б) ПДР. 
Акцентує, що динаміка руху, характер пошкоджень та пояснення учасників свідчать про вину ОСОБА_1 , а висновок суду про відсутність достатніх доказів є помилковим та суперечить принципам всебічності та об`єктивності розгляду справи. 
Потерпіла ОСОБА_2 належним чином повідомлена про місце, день та час судового розгляду, в судове засідання не з`явилась. До апеляційного суду жодних клопотань не надходило.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги. В своїх поясненнях наданих суду стверджував, що в його діях та в діях іншого учасника ДТП є обоюдна вина, оскільки обидві сторони порушили правила дорожнього руху.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, долучений до справи відеозапис та думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду 1-ї інстанції підлягає скасуванню, виходячи з наступного.
За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. 
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.
Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.
Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.
Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції не дав належної правової оцінки зібраним доказам, що призвело до неправильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Зокрема, суд першої інстанції необґрунтовано акцентував увагу на зникненні з місця ДТП водія автомобіля «Toyota Camry», що не є підставою для звільнення від відповідальності іншого учасника, якщо його дії містять ознаки порушення ПДР та спричинили наслідки у вигляді пошкодження транспортних засобів. 
Відповідно до наявних матеріалів, а саме: схеми місця ДТП, пояснень учасників (зокрема, письмових пояснень ОСОБА_1 , де він підтверджує факт перестроювання та зіткнення), огляду пошкоджень транспортних засобів (фототаблиця, яка фіксує пошкодження задньої лівої частини автомобіля «Renault Trafic» та передньої правої частини «Toyota Camry», що відповідає динаміці зіткнення під час перестроювання), а також картки обліку адміністративного правопорушення, встановлено, що зіткнення автомобілів відбулося внаслідок недотримання водієм ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України.
Суд апеляційної інстанції вважає, що водій ОСОБА_1 , рухаючись по лівій смузі на перехресті з круговим рухом, почав перестроювання праворуч, не надавши переваги в русі автомобілю «Toyota Camry» під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку праворуч, чим порушив пункт 10.3 ПДР.
Апеляційний суд вбачає порушення п. 10.1 ПДР, оскільки ОСОБА_1 не переконався в безпеці маневру та не подав відповідні сигнали, що підтверджується схемою ДТП та характером пошкоджень, які вказують на контакт під час зміни смуги. 
В діях водія вбачається і порушення пунктів 10.5 і 13.3 ПДР. Так, на перехресті з круговим рухом ОСОБА_1 не зайняв завчасно відповідне положення для безпечного виїзду, що призвело до конфлікту траєкторій та під час випередження не дотримався безпечного бічного інтервалу, про що свідчить характер пошкоджень (контакт бічних частин автомобілів). 
Апеляційна інстанція зауважує, що пояснення ОСОБА_1 вказують на те, що він не стежив за ситуацією праворуч, не помітивши або не відреагувавши на рух автомобіля ОСОБА_2 з увімкненим сигналом повороту. Саме ці дії призвели до контакту між транспортними засобами та їх пошкодження, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між порушенням ПДР та настанням ДТП. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що доводи суду першої інстанції про відсутність достатніх доказів є необґрунтованими та повністю спростовуються матеріалами справи. Схема місця ДТП містить зображення траєкторій руху, яке відповідає версії скаржниці, а характер пошкоджень беззаперечно демонструє наявність зіткнення під час перестроювання. Це є прямим доказом наявності матеріальних збитків. Пошкодження транспортних засобів утворює склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, незалежно від того, чи залишився другий учасник на місці події. 
Крім того, відеозаписом, долученим до матеріалів провадження підтверджується причинний зв`язок між діями водіїв та наслідками ДТП, а саме, що ОСОБА_1 порушив п. п. 10.1, 10.3, 10.5, 13.3, 2.3 (б) Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження майна.
Апеляційний суд звертає увагу, що розгляд даного провадження здійснюється в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. 
Таким чином, в діях ОСОБА_1 є всі ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Водночас, згідно з ч. 1 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, справи про які розглядаються органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом, може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення. Датою вчинення правопорушення є 29.05.2025 року. З урахуванням дати розгляду справи апеляційним судом, 18.09.2025 року, строки для накладення адміністративного стягнення вже закінчилися. 
З огляду на це, суд апеляційної інстанції, визнаючи вину ОСОБА_1 , водночас не може накласти на нього адміністративне стягнення. Аналіз змісту оскаржуваного судового рішення свідчить про те, що суд першої інстанції не дотримався вимог законодавства та в результаті дослідження зібраних у справі доказів та їх аналізу в сукупності з встановленими у судовому засіданні обставинами, неправильно встановив відсутність складу правопорушення. 
З огляду на викладене, постанова Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.08.2025 року стосовно ОСОБА_1 є незаконною, необґрунтованою, а тому існують підстави для її скасування.
Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и л а :
поновити потерпілій ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.08.2025 року щодо ОСОБА_1 . 
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 , - задовольнити частково.
Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.08.2025 року, якою провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрито, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - скасувати.
Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 38 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                                                        Ірина СВІЯГІНА