ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 листопада 2025 року
м. Київ
справа № 676/2914/24                    
провадження № 51-2569 км 25
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання          ОСОБА_4 ,
прокурора                                        ОСОБА_5 ,
захисника                                         ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 14 квітня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023242000001795. 
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2025 року  ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 246 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України звільнено  ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.
Вирішено питання щодо цивільного позову, заходів забезпечення кримінального провадження та речових доказів.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 14 квітня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на вказаний вирок місцевого суду. 
Вимоги касаційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що зі змісту матеріалів кримінального провадження та журналів судових засідань вбачається, що ОСОБА_7 не визнавав своєї вини у вчиненні незаконної порубки дерев, визнаючи лише факт відсутності спеціального дозволу. Крім того, обвинуваченому судом не було належним чином роз`яснено правові наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. З посиланням на вказані обставини вирок місцевого суду був оскаржений стороною захисту в апеляційному порядку, однак суд апеляційної інстанції, з посиланням на вимоги 
ч. 2 ст. 394 цього Кодексу, безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження, що призвело до порушення права ОСОБА_7 на захист та обмеження його права на справедливий судовий розгляд.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні захисник  ОСОБА_6  касаційну скаргу підтримала.
Прокурор, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги, просила оскаржувану ухвалу залишити без зміни.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін,перевіривши матеріали кримінального провадження та викладені у скарзі доводи, касаційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. 
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Аналогічні положення містяться в ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Разом з тим, ч. 2 ст. 24 КПК України гарантовано право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Судове рішення є актом реалізації судової влади. Якість судового рішення - це один із основних критеріїв ефективності правосуддя. Судове рішення високої якості - це рішення, яке досягає правильного результату, наскільки це дозволяють надані судді матеріали, у справедливий, швидкий, зрозумілий та недвозначний спосіб. Оцінка якості кожного рішення повинна здійснюватися тільки через використання права оскарження, установленого законом.
Ухвала апеляційного суду - це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, ухвали, що перевіряються в апеляційному порядку. Вона повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною, обґрунтованою і вмотивованою.
Законність ухвали апеляційного суду - це її сувора відповідність приписам матеріального та процесуального права. Законною може бути лише та ухвала суду апеляційної інстанції, яка постановлена при неухильному дотриманні процесуального закону на всіх стадіях кримінального процесу.
Проте, на переконання суду касаційної інстанції, оскаржувана ухвала не відповідає цим вимогам.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Частиною 2 ст. 394 КПК України передбачено, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Зі змісту вказаної ухвали убачається, що апеляційний суд на підставі положень ч. 4 ст. 399 КПК України ухвалив рішення про відмову у відкритті провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2025 року, при цьому в обґрунтування зазначив, що захисник оскаржує вирок з підстав, з яких він не може бути оскарженим згідно з положеннями ч. 2 ст. 394 КПК України, оскільки суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 цього Кодексу, тобто без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.
При цьому, поза увагою апеляційного суду залишилося те, що в апеляційній скарзі захисник наводила доводи щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, не погоджуючись із кваліфікацією дій ОСОБА_7 , зокрема з їх правовою оцінкою. Окрім того, ОСОБА_6 звертала увагу на допущені судом першої інстанції процесуальні порушення під час вирішення питання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки суд не з`ясував, чи правильно обвинувачений розуміє значення та наслідки такого розгляду, а також безпідставно застосував зазначену норму, незважаючи на те, що обвинувачений не визнавав своєї вини, а формулювання, наведене в судовому рішенні, не відповідало його фактичним поясненням, наданим у місцевому суді. 
Також, як слідує з оскаржуваної ухвали, перевіривши матеріали провадження, суд апеляційної інстанції зазначив, що з журналу судового засідання та вироку суду слідує, що розгляд справи щодо ОСОБА_7 проводився у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, при цьому обвинувачений визнав вину у вчиненні інкримінованого йому за ч. 4 ст. 246 КК України кримінального правопорушення та погодився на розгляд кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 
ст. 349 КПК України, а захисник  ОСОБА_8 погодилась з пропозицією прокурора не досліджувати докази, зібрані в ході досудового розслідування. 
Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2018 року (справа № 756/5578/15-к, провадження № 13-3 зво18), положення ст. 349 КПК України не передбачають абсолютну відмову особи від права на апеляційне оскарження вироку, а встановлюють єдине обмеження для оскарження - заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду. З інших підстав можливо оскарження вироку, ухваленого за результатами розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Таким чином, вирок місцевого суду, ухвалений в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, може бути оскаржено в апеляційному порядку у зв`язку з істотним порушенням прав обвинуваченого, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, тому рішення суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставах, передбачених ч. 4 ст. 399 цього Кодексу, є необґрунтованим. 
Крім того, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції фактично надав оцінку доводам апеляційної скарги щодо дотримання положень ч. 3 ст. 349 КПК України, що суперечить положенням статей 398-401 цього Кодексу, оскільки на стадії вирішення питання про відкриття провадження вказаний суд не може досліджувати матеріали провадження або вчиняти інші дії, передбачені статями 404, 405 КПК України. Надання оцінки доводам відноситься до компетенції складу суду, який здійснює апеляційний перегляд справи.
За таких обставин Суд вважає, що на стадії прийняття апеляційної скарги до розгляду апеляційний суд допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для його скасування.
З урахуванням викладеного ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно урахувати викладене та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення відповідно до вимог статей 370, 419 КПК України.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 14 квітня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023242000001795, скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                 ОСОБА_3