П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  Н/240/2404/23 
                                                             Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Семенюк Микола Миколайович 
Суддя-доповідач -  Сушко О.О.   
11 листопада 2025 року                                                                                 
                                                                                                                    м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Мацького Є.М.  Залімського І. Г. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами рішення суду від 01.05.2023 в адміністративній справі №240/2404/23.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01.05.2023 ухвалено: "Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, код 13559341) задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яка полягає в не нарахуванні та не виплаті з 20.11.2022 підвищення до пенсії ОСОБА_2 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, встановленого статтею 39 Закону № 796-XII.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 20.11.2022 нарахування та виплату ОСОБА_2 , підвищення до пенсії, передбаченого статтею 39 Закону № 796-XII, у розмірі два прожиткових мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року."
До суду першої інстанції звернулось Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перегляд судового рішення від 01.05.2023 у справі № 240/2404/23 за нововиявленими обставинами, в якій просило скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування заяви зазначило, що однією з основних умов для визначення права особи на встановлення підвищення до пенсії на умовах ч. 2 ст. 39 Закону №796 є підтвердження факту проживання цієї особи на територіях радіоактивного забруднення; позивач в додатках до матеріалів позовної заяви стверджував, що адресою місця проживання є АДРЕСА_2 ; після закінчення розгляду цієї справи були виявлені обставини, які свідчать про надання Позивачем недостовірних відомостей про місце свого проживання, які привели до прийняття необґрунтованого та незаконного рішення; на розгляді Овруцького районного суду Житомирської області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2025 року за №12025065500000041 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України; згідно ухвали від 09.06.2025 року у справі № 286/976/25 (отримано Головним управлінням за вх.№ 44682/7 від 12.06.2025) було встановлено, що, у ОСОБА_1 , яка будучи обізнаною у положеннях законодавства щодо підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, на підставі статті 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном (грошовими коштами Державного бюджету України) шляхом обману; реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 здійснила реєстрацію свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , про що останній видано витяг з реєстру територіальної громади номер 2022/001994387; при цьому ОСОБА_1 за вказаним місцем фактично не проживала, а фактично проживала за адресою АДРЕСА_3 , яке відповідно до додатку №1 до постанови Кабінету міністрів Української PCP від 27.07.1991 № 106 не входить до населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Тобто згідно заяви нововиявленими обставинами відповідач (заявник) вважає те, що позивач станом на  01.01.2023 не проживав на території радіоактивного забруднення за адресою: АДРЕСА_2 , про що не було відомо відповідачу на момент прийняття рішення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, за приписами частини другої статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Тобто, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є наявність обставин, що не були встановлені судом та не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.
Предметом спору у справі була бездіяльність відповідача, яка полягала в не нарахуванні та не виплаті з 01.01.2023 підвищення до пенсії позивачу як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, встановленого статтею 39 Закону № 796-XII. 
В силу ст. 39 Закону України № 796-ХІІ, позивач мав право на отримання підвищення до пенсії у розмірі два прожиткових мінімуму для працездатних осіб при умові, що він на момент виникнення спірних правовідносин є непрацюючим пенсіонером та проживає на території зони гарантованого добровільного відселення.
Як зазначалось вище, суд задовольнив позов, оскільки при розгляді справи було встановлено, що  станом на 01.01.2023 позивач є непрацюючим пенсіонером, перебуває на обліку у відповідача, проживає в населеному пункті, який, відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, і  останній не виплачує йому підвищення до пенсії, передбачене  ст. 39 Закону України № 796-ХІІ.
Заявник у заяві стверджує, що реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном (грошовими коштами Державного бюджету України) шляхом обману, ОСОБА_3 здійснила реєстрацію свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , про що останній видано витяг з реєстру територіальної громади номер 2022/001994387; при цьому ОСОБА_1 за вказаним місцем фактично не проживала, а фактично проживала за адресою АДРЕСА_3 .
Варто зазначити, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом, тобто і для отримання соціальних послуг  з виплати підвищення до пенсії, передбаченого  ст. 39 Закону України № 796-ХІІ.
Під час розгляду справи судом було встановлено наявність обставин, з якими законодавець пов`язує виплату особі підвищення до пенсії, передбаченого ст. 39 Закону України №796-ХІІ. 
З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 26.02.2020 у справі № 800/578/17, необхідними умовами для визначення відповідної обставини нововиявленою, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 361 КАС України є те, що: по-перше, вона існувала на час розгляду справи; по-друге, ця обставина не могла бути відома заявникові на час розгляду справи; по-третє, вона входить до предмета доказування у справі та може вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи.
Також необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.
Частиною четвертою статті 361 КАС України визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 
1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;
2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Варто зауважити, що обов`язковою умовою для визнання обставин нововиявленими є не лише відсутність у заявника інформації про них на час розгляду справи, а й об`єктивна неможливість одержати її у відповідний час.
В заяві відповідач фактично просить переоцінити докази (витяг з реєстру територіальної громад номер 2022/001994387), за якими було встановлено обставини, які слугували підставою для задоволення позову.
ГУ ПФУ в Житомирській області не надано відомостей про встановлення будь-яким рішенням суду факту підробки вказаних документів про реєстрацію місця проживання позивача чи внесення в них завідомо неправдивих відомостей. 
Факт того, що на розгляді Коростенський міськрайонного суду Житомирської області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2025 за №1202565490000061 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України і судом прийнята ухвала від 02.06.2025 року у справі № 279/2432/25 не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами у відповідності до норм ст. 361 КАС України.
Нові ж докази, на які посилається заявник, не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом, а тому не є, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 263 КАС України підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.
Слід звернути увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто в даному випадку обов`язок доведення правомірності спірної бездіяльності покладався на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Суд вважає, що на час розгляду справи № 240/2404/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області могло знати про таку обставину, як проживання/непроживання позивач не проживає на території зони гарантованого добровільного відселення, враховуючи права, які надані йому підпунктами 2, 5, 6, 7, 8, 17 пункту 6 Положенням про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 21 грудня 2022 року № 28-2).
Так, у вказаному Положенні зазначено:
6. Головне управління Фонду має право:
- отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань;
- користуватися відповідними інформаційними базами даних державних органів, державною системою урядового зв`язку та іншими технічними засобами;
- проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати;
- перевіряти достовірність відомостей, поданих страхувальником для отримання страхових коштів, дотримання порядку використання страхувальником наданих йому страхових коштів, відмовляти у фінансуванні виплат у разі відмови або перешкоджання страхувальником проведенню перевірки, виявлення фактів подання страхувальником недостовірних відомостей або порушення порядку використання страхових коштів;
- отримувати необхідні пояснення (у тому числі в письмовій формі) з питань, що виникають під час перевірки;
- інші права, передбачені законодавством."
Тобто на момент виникнення спірних правовідносин та на час розгляду справи № 240/2404/23 відповідачу могла бути відома обставина, що позивач не проживає в зоні гарантованого добровільного відселення.
Тому, враховуючи, що істотні для справи обставини, на які посилається в заяві відповідач, були встановлені судом та  могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, немає підстав для скасування рішення суду від 01.05.2023 в справі № 240/2404/23.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
          
Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Мацький Є.М.    Залімський І. Г.