ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/419/25 Справа № 692/724/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП   	Головуючий у І інстанції ЛЕВЧЕНКО Л. О. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ   

19 вересня 2025 року                                                                                                 м. Черкаси   

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси за участі захисника Кириченка В.Г. апеляційну скаргу правопорушниці ОСОБА_1 на постанову Драбівського райсуду Черкаської обл. від 25.06.2025 р., якою
ОСОБА_1 , яка народилася 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживає 

АДРЕСА_1 ,
визнано винною у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та неї накладено адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 28.05.2025 р. о 21:02 год. в с-щі Драбів по вул. Паркова, 114, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Daewoo Nexia, р/номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у лікувальному закладі за адресою: с-ще Драбів, вул. Садова, 1Б, водійка відмовилась, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинила адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження по справі закрити за відсутністю події і складу адмінправопорушення.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, матеріали справи не містять достатніх даних, належних та допустимих доказів того, що в її діях є склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Судом при прийнятті рішення не враховано висновок Верховного Суду № 686/11314/17 від 15.03.2019 р. що у випадку незаконної зупинки транспортного засобу працівники поліції не мають жодного права вимагати від водія посвідчення водія та вчиняти будь-які інші дії щодо водія внаслідок такої незаконної зупинки.
Суд передчасно визнав доведеним факт технічної несправності авто як підставу для зупинки, в матеріалах відсутні докази того, що в автомобілі не горіла ліва фара в режимі ближнього світла. 
Постанова не містить мотивів неврахування судом положень «в» п. 31.4.3 ПДР України, яка передбачає заборону експлуатацію транспортного засобу коли не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла та не містить мотивів відхилення доводів ОСОБА_1 про те, що в неї не горіла лампа правої фари в режимі ближнього світла , а це не є порушенням ПДР і поліцейський не мав права зупиняти транспортний засіб, всі подальші дії поліцейського незаконні.
Зауважує, що ознаки алкогольного і наркотичного сп`яніння та фіксація цих ознак проводиться лікарем. Процедуру огляду на стан сп`яніння вона пройшла на місці, результат негативний, однак зазначений результат огляду оформлений не був, стрічка з алкотестеру не роздруковувалася, акт не складався, копії водію не надавали.
До матеріалів не додано направлення на огляд з метою встановлення у неї стану наркотичного сп`яніння, хоча саме в направленні поліцейський фіксує виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та назву медустанови, в яку направляється водій.
Протокол про адмінправопорушення складений з порушенням процедури оформлення матеріалів, а суд визнав протокол належним та допустимим доказом.
Судом також залишено поза увагою той факт, що лікар не оглядав її на наявність ознак наркотичного сп`яніння, не фіксував ці ознаки в документах, хоча вона тривалий час була в медустанові, а лікар до неї не підходив.
Наголошує на бездіяльності лікаря, суд не звернув увагу на те, що не лікар, а медсестра передала їй ємність для відбору біологічних зразків, хоча вона повідомил присутнім, що через відсутність фізіологічної потреби не може здати біологічні зразки, про відмову від огляду не говорить, продовжує пити воду.
Судом не враховані фактичні обставини, що 28.05.2025 р. вона проходила огляд в медзакладі, лікар її не оглядав, ознаки наркотичного сп`яніння не фіксував, тому висновок суду про відмову від огляду, що лікар був позбавлений можливості її оглянути, не ґрунтується на доказах.
Крім того, відеозапис не фіксує розширені зіниці очей, які не реагують на світло, не фіксує порушення координації руху, а також відсутні мотиви неврахування її доводів, що на місці зупинки транспортного засобу в присутності поліцейського вона самостійно перевірила зіниці своїх очей і заперечила про розширення та не реагування на світло, заперечила поліцейському цю ознаку як необґрунтовану.
Місцевим судом проігноровано перебіг подій, зафіксованих на відео, а саме як вона неодноразово повідомляла про неможливість здати сечу, вона пила воду, але їй не запропонували надати зразки слини, змивів з поверхні губ, шкірного покриву, обличчя чи здати кров.
Оскаржувана постанова не містить мотивів відхилення судом її доводів, крім того вона не була відсторонена від керування транспортним засобом 
Крім того, ОСОБА_1 окремо подала клопотання про визнання недопустимим доказом у справі протоколу про адмінправопорушення ЕРР1 № 344596 від 28.05.2025 р., яке обґрунтовує тим, що протокол не відповідає достовірності оскільки лікар її не оглядав, вона тривалий час перебувала в медзакладі, однак не змогла здати необхідне біологічне середовище, але в лікарні для проведення дослідження на наркотичне сп`яніння може бути використана кров, але забір крові та інших біологічних зразків в неї не проводився.

До початку розгляду справи про адміністративне правопорушення по суті ОСОБА_1 на електронну адресу направила заяву про розгляд апеляційної скарги без її участі та її захисника, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без її участі.

Вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, вислухавши пояснення захисника Кириченка В.Г., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, надані ОСОБА_1 письмові пояснення, апеляційний суд дійшов до наступних висновків. 

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254 - 256 КУпАП.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.
Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.
Суд першої інстанції правильно встановив, що 28.05.2025 р. о 21:02 год. в с-щі Драбів по вул. Паркова, 114, водійка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Daewoo Nexia, р/номе НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у лікувальному закладі за адресою: с-ще Драбів, вул. Садова, 1Б, водійка відмовилась, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинила адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ЕПР1 № 344596 від 28.05.2026, відповідно до якого 28.05.2025 о 21:02 год. в с-щі Драбів по вул. Паркова, 114 вона керувала транспортним засобом Daewoo Nexia, р/номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у лікувальному закладі за адресою: с-ще Драбів, вул. Садова, 1Б, водійка відмовилась, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру ( а. пр. 1), який складено уповноваженою посадовою особою, містить всі необхідні відомості та обставини вчинення правопорушення, сумніви чи зауваження до його змісту відсутні та відеозаписами долученими до матеріалів справи про адмінправопорушення (а. пр. 4). 
На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють правові відносини та які є предметом судового розгляду.
На відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, який був досліджений в судовому засіданні, зафіксовано, як автомобіль, у якого не працювала права фара, 28.05.2025 р. о 21:02 год. рухався назустріч поліцейському службовому автомобілю, на якому працівники поліції здійснювали патрулювання. Поліцейські виконали маневр розвороту, догнали зазначений автомобіль, зупинили. Автомобілем керувала ОСОБА_1 . При включенні ближнього світла фар в автомобілі не працювала права фара. Поліцейським було вказано на причину зупинки - технічну несправність, на що заперечень від водія не надходило. Поліцейський вказав на наявність ознаки алкогольного сп`яніння - запаху алкоголю з порожнини рота, запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у лікувальному закладі, на що ОСОБА_1 погодилась, пройшла такий огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою технічного пристрою, за результатами якого встановили: 0,0 ‰. Далі поліцейський запропонував ОСОБА_1 подивитись прямо на нього та зазначив, що у неї розширені зіниці очей, які не реагують на світло. Зазначив, що це є явними ознаками наркотичного сп`яніння і запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодилась та о 21:15 год. вона була доставлена до медичного закладу. У закладі поліцейський склав документи, а ОСОБА_1 була запрошена до іншої кімнати для здачі зразків біологічного середовища (сечі). У подальшому ОСОБА_1 вказала, що не може здати зразки, на що поліцейський зауважив, що готовий чекати. ОСОБА_1 пила воду, з метою прискорення здачі зразків. Після тривалого часу очікування о 21:34 год. ОСОБА_1 запитала, чи може вона відмовитись від огляду та після ствердної відповіді поліцейського виявила бажання відмовитись від огляду, о 21:35 год. вона чітко відмовилась від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що поліцейським було повідомлено про складання адмінпротоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанов за ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 121 КУпАП, роз`яснені права особи, зокрема право скористатись юридичною допомогою та процесуальні права особи при розгляді справ про адмінправопорушення. Клопотань від ОСОБА_1 не надходило. У подальшому, після повернення на місце зупинки автомобіля, поліцейський склав відповідні адмінматеріали, які були надані ОСОБА_1 для ознайомлення та підпису. Також поліцейський вказав, що відстороняє особу від керування транспортним засобом (21:58 год.).
Безпідставними апеляційний суд вважає доводи скарги про те, що дії працівника поліції були з порушенням порядку та інструкцій направлення водіїв транспортних засобів на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме як відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Апеляційний суд наголошує, що ОСОБА_1 є водієм в розумінні ПДР України, а тому, на вимогу працівника поліції, повинна була пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння. 
Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Водій, за наявності таких обставин, зобов`язаний пройти огляд, цей обов`язок покладений на нього п. 2. 5 ПДР України. Ніякі обставини чи причини не звільняють водія від проходження такого огляду, відмова від проходження огляду має наслідком адмінвідповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
На переконання апеляційного суду документи у справі про адміністративне правопорушення складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють такі правові відносини та які є предметом судового розгляду.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння - розширені зіниці очей та відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку в медичному закладі, чим вона порушила вимоги 2.5 ПДР України та скоїла адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).
Доводи апелянтки про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо неї у зв`язку з порушеннями норм матеріального права є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.
З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та встановлення у неї ознак наркотичного сп`яніння доставили її до найближчого медзакладу, але в медзакладі остання відмовився від повного проходження огляду (здачі біологічних зразків). 
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.
ОСОБА_1 мала усвідомлювати та передбачати наслідки її дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР України. 
Посилання апелянта на рішення ВС апеляційний суд вважає не релевантними, тому що ця справа була розглянута в межах КАСУ, в якому закладений принцип презумпції винуватості, який зобов`язує суб`єкта владних повноважень, який є відповідачем, а не органом який ініціював притягнення особи до адмінвідповідальності та яке є предметом судового розгляду за правилами КУпАП, не лише довести законність свого рішення, дії чи бездіяльності, а й спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод і інтересів.
За приписами КУпАП та відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010, адмінвідповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності. 
Таким чином, процесуальний порядок та основні засади цих національних кодексів істотно відрізняються один від одного, а тому їх одночасне застосування чи поєднання апеляційний суд вважає неможливим.
Крім того, доводи про неправильну зупинку транспортного засобу працівниками поліції є безпідставними, тому що постанова про накладення адмінстягнення на ОСОБА_1 за порушення певних вимог ПДР України ( а. пр. 2) є нескасованою, доказів протилежного сторона захисту апеляційному суду не надала.
Чинний КУпАП та нормативні акти не містять вимоги або вказівки про долучення до матеріалів справи результатів огляду на стан сп`яніння, під час якого не було встановлено такий стан. 
Відповідно до вимог ст. ст. 130 та 266 КУпАП працівникам поліції цілком достатньо встановити (побачити, почути) наявність у водія ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння (а вони вказані у протоколі про адмінправопорушення та відповідають тим, які перелічені в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9.11.2015 р. № 1452/735) та на цій підставі провести огляд водія на стан сп`яніння. Водій, за наявності таких обставин, зобов`язаний пройти огляд, цей обов`язок покладений на нього п. 2.5 ПДР України. Обов`язки водія транспортного засобу, як суб`єкта правовідносин – це юридично закріплена в нормативно-правових актах міра належної та необхідної суспільно-правової поведінки, яка полягає в необхідності здійснення дій активного або пасивного характеру. Ніякі обставини чи причини не звільняють водія від проходження такого огляду, водій повинен виконати всі дії для повного та беззаперечного виконання всіх вимог відповідних осіб, відмова від проходження огляду має наслідком адмінвідповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стосовно доводів апеляції про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд до медичної установи, яке складається після відмови водія проходити огляд на місці зупинки, апеляційний суд вважає їх безпідставними, тому що такі дії не передбачені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водій відмовляється від проходження огляду, не виконує вимоги поліцейських та ПДР України, але якщо водію вручити таке направлення, то він одразу змінить свою протиправну поведінку – з такими доводами апеляційний суд не може погодитися, тому що вони не ґрунтуються на вимогах закону та здорового глузду.
Також, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушень вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, тому що вони відсторонили ОСОБА_1 від керування автомобілем та під час відсторонення здійснювали передбачені законом процесуальні дії для встановлення стану сп`яніння.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, як і підстав для закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в даному випадку апеляційним переглядом не встановлено, тож, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Будь-яких доказів, які б могли переконати суд про відсутність події та складу адмінправопорушення в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні та суду апеляційної інстанції не надані. 
Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба особи, яка притягнення до адмінвідповідальності, уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, суду не надано.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Драбівського райсуду Черкаської обл. від 25.06.2025 р., якою ОСОБА_1 визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін, а її апеляційну скаргу – залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                         Белах А.В.