УХВАЛА

25 вересня 2025 року 
м. Київ

справа №580/9641/23
адміністративне провадження № К/990/11914/25  

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду (далі - Суд):
суддя-доповідач - Бевзенко В.М.,
судді: Чиркін С.М., Шарапа В.М.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу керівника релігійної організації «Релігійної громади парафії святителя Софронія Єпископа Іркутського Черкаської Єпархії Української православної церкви м. Черкаси» ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року (у складі судді Кульчицького С.О.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року (постановлену у складі головуючого судді: Безименної Н.В., суддів: Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.) у справі № 580/9641/23 за позовом керівника релігійної організації «Релігійної громади парафії святителя Софронія Єпископа Іркутського Черкаської Єпархії Української православної церкви м. Черкаси» ОСОБА_1 до Черкаської обласної військової адміністрації та державного реєстратора Штрика Євгена Анатолійовича, третя особа - Релігійна організація «Парафія святителя Софронія Черкаської Єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) м. Черкаси» про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання протиправними дій та скасування запису,

УСТАНОВИВ :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У жовтні 2023 року керівник релігійної організації «Релігійної громади парафії святителя Софронія Єпископа Іркутського Черкаської Єпархії Української православної церкви м. Черкаси» ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1., позивач, Керівник релігійної громади) звернувся до суду з позовом до Черкаської обласної військової адміністрації (далі - відповідач-1, Черкаська ОВА) та державного реєстратора Штрика Євгена Анатолійовича (далі - Штрик Є.А. відповідач-2, державний реєстратор), третя особа - Релігійна організація «Парафія святителя Софронія Черкаської Єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) м. Черкаси»), в новій редакції якого просив:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Черкаської обласної державної (військової) адміністрації стосовно реєстрації статуту Релігійної громади релігійної організації «Парафії святителя Софронія Черкаської Єпархії Української православної церкви (Православної Церкви України) м. Черкаси» в новій редакції з новою юридичною назвою;
- визнати протиправними дії та скасувати запис державного реєстратора Штрика Є.А. про державну реєстрацію внесення змін до установчих документів юридичної особи релігійної організації «Релігійної громади парафії святителя Софронія Єпископа Іркутського Черкаської Єпархії Української православної церкви м. Черкаси» (далі - Релігійна громада) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі    - Єдиний державний реєстр) № 1009601070004000126 від 10 жовтня 2023 року.
Позов мотивовано тим, що Черкаською ОВА не були та не могли бути отримані документи, передбачені   Законом України від 23 квітня 1991 року № 987-XI «Про свободу совісті та релігійні організації» (далі - Закон № 987-XI), які є безпосередньою підставою для винесення спірного розпорядження,      а також для вчинення відповідних реєстраційних дій державним реєстратором, як це передбачено положеннями Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV), внаслідок чого були допущені грубі порушення нормативно-правових вимог у цій сфері правовідносин.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року, закрито провадження у цій справі згідно з пунктом 1 частини першої   статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) із роз`ясненням позивачу права на звернення до суду в порядку господарського судочинства.
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
Короткий зміст вимог касаційної скарги
3. Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Керівник релігійної громади направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Доводи учасників справи
4. Касаційна скарга мотивована тим, що предметом спору у цій справі є саме порушення відповідачами положень законодавства України, якими регулюється порядок внесення змін і доповнень до статутних документів юридичної особи, на підставі яких прийнято оскаржуване розпорядження та, відповідно, рішення державного реєстратора.
Скаржник наголошує, що підставою звернення до суду стали не порушення прав та інтересів учасників релігійної громади, а дії суб`єктів владних повноважень, що полягають у державній реєстрації змін до статуту, чим фактично ліквідовано юридичну особу.
Також позивач зазначає, що оскільки звернення Керівника релігійної громади до суду із цим позовом покликане необхідністю захисту прав релігійної організації у сфері публічно-правових відносин, а не корпоративних та майнових прав, ця справа  підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження у цій справі.
Відзив на касаційну скаргу від відповідачів та третьої особи не надходив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
5. Суди попередніх інстанцій встановили, що 18 серпня 2023 року керуючий Черкаською єпархією Української Православної Церкви Митрополит Феодосій затвердив протокол № 2 загальних зборів Парафіяльних зборів Релігійної громади від 17 серпня 2023 року, в якому відображено рішення підтвердити підлеглість Релігійної громади у канонічних і організаційних питаннях Українській Православній Церкві та підпорядкованість Митрополиту Київському і всієї України Онуфрію і Священному Синоду Української Православної Церкви.
Відповідно до протоколу № 1 від 18 серпня 2023 року Парафіяльних зборів віруючих релігійної організації      Релігійної громади одноголосно прийнято рішення «ЗА» по 11 питанню - провести реєстрацію статуту Релігійної громади у новій редакції, а також реєстрацію змін до відомостей про Релігійну громаду, що містяться в Єдиному державному реєстрі.
Керівник релігійної громади ОСОБА_1 18 серпня 2023 року склав застереження, яке направив на адресу Голови Черкаської ОВА, в якому зазначив, що загальні збори Парафіяльних зборів Релігійної громади від 17 серпня 2023 року є незаконними, а прийняті на цих зборах рішення є нелегітимними і у разі надходження від імені Релігійної громади документів, не підписаних головою Парафіяльної ради ОСОБА_1 і дійсних членів Загальних зборів релігійної громади, просить утриматися від незаконної реєстрації нової редакції Статуту релігійної організації.
Черкаською ОВА 15 вересня 2023 року винесено розпорядження № 528, яким зобов`язано зареєструвати та передати на постійне зберігання Управлінню культури та охорони культурної спадщини Черкаської ОДА зміни до статуту Релігійної громади у зв`язку із зміною підлеглості з «Української православної церкви» на «Української православної церкви (Православної церкви України)», зміною назви на «Релігійна організація «Парафія святителя Софронія Черкаської єпархії Української православної церкви «Православної церкви України» в м.Черкасах»».
Релігійною організацією «Парафія святителя Софронія Черкаської єпархії Української православної церкви «Православної церкви України» в м.Черкасах» 09 жовтня 2023 року подано заяву про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу.
Відповідні зміни були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі 10 жовтня 2023 року, що підтверджується відповідним витягом з цього реєстру.
Позивач, вважаючи, що відповідне розпорядження органу виконавчої влади та запис в Єдиному державному реєстрі є протиправними, звернувся до суду з цим позовом.
ІV. ПІДСТАВИ ПЕРЕДАЧІ СПРАВИ № 580/9641/23 НА РОЗГЛЯД ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
6. Оцінивши ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року у межах доводів та вимог касаційної скарги керівника релігійної організації «Релігійної громади парафії святителя Софранія Єпископа Іркутського Черкаської Єпархії Української православної церкви м. Черкаси», які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи № 580/9641/23, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про підстави передачі справи № 580/9641/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на таке:
7. Ключовим питання під час касаційного перегляду справи є визначення належної юрисдикції суду, до підсудності якого віднесено розгляд цієї справи: до суду адміністративної чи господарської юрисдикції.
8. Згідно з частиною шостою статті 346 КАС України справа передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, крім випадків, якщо:
1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної юрисдикції;
2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах;
3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.
9. Колегія суддів, надаючи оцінку наявності винятків, що виключають можливість передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, звертає увагу на те, що:
1) позивач у судах першої та апеляційної інстанцій наполягав на підвідомчості цього спору саме судам адміністративної юрисдикції, мотивуючи це тим, що звернення Керівника релігійної громади до суду з цим позовом зумовлене необхідністю захисту прав релігійної організації у сфері публічно-правових відносин, а не корпоративних чи майнових прав, а отже справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства;
2) позивач, який оскаржує судові рішення, обґрунтовує порушення судами правил предметної юрисдикції наявністю постанов Великої Палати Верховного Суду, зокрема, в постанові від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 уточнила правову позицію, викладену в постановах від 18 грудня 2019 року у справі № 916/2086/19, від 20 листопада 2019 року у справі № 910/8132/19, від 22 січня 2020 року у справі № 809/1025/17, зазначивши, що спори між релігійною організацією та її учасником (засновником, членом), пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої організації, мають розглядатись в порядку господарського судочинства, а також наявністю постанов Великої Палати Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі № 921/36/18, від 18 березня 2020 року у справі № 466/6221/16-а, від 15 квітня 2020 року у справі № 804/14471/15, від 03 листопада 2020 року у справі                    № 922/88/20, у яких зроблено висновки про те, що спір підвідомчий господарському суду.
10. Крім того, колегія враховує, що суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані рішення, керувалися практикою, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 805/4506/16-а та постанові від 22 серпня 2018 року у справі                            № 805/4505/16-   а, в яких зазначено, що вимога про скасування реєстраційного запису є похідною від корпоративного спору та залежить від наявності самого порушеного права. Таке право підлягає захисту в ефективний спосіб і має вирішуватися в порядку господарського судочинства.
11. Під час касаційного перегляду було встановлено, що спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку з порушенням, на думку Керівника Релігійної громади, відповідачами процедури та порядку здійснення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що визначені чинним законодавством України.
12. У позовній заяві (у новій редакції) Керівник релігійної громади стверджує, що порядок здійснення державної реєстрації змін до статуту релігійного об`єднання (організації, громади) встановлюється рядом підзаконних нормативно-правових актів як у сфері свободи совісті і діяльності релігійної організації, так і у сфері державної реєстрації.
13. Позивач звертає увагу на те, що, відповідно до положень частини другої статті 25 Закону №   755-   IV порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, включає перевірку документів на наявність підстав для відмови в державній реєстрації.
14. На думку позивача, перевірка документів, поданих для державної реєстрації змін відомостей про юридичну особу, що міститься в Єдиному державному реєстрі, є безпосереднім етапом державної реєстрації.
15. Також Керівник релігійної громади вказує на те, що відповідачі при прийняті оскаржуваних рішень були зобов`язані здійснити перевірку поданих документів на предмет їх відповідності чинному законодавству України (а отже, й положенням Статуту Релігійної громади), а також на предмет наявності повноваження заявника на їх подання.
16. Позивач зауважує, що саме він, як Керівник Релігійної громади, вправі звернутись до відповідного органу із заявою про проведення державної реєстрації внесення змін як до установчих документів, так і до відомостей, які відображені у Єдиному державному реєстрі.
17. Крім цього позивач зазначає, що він, як Керівник релігійної громади, не підписував та не подавав будь-яких заяв про проведення державної реєстрації будь-яких змін щодо Релігійної громади до Черкаської ОВА.
18. Обґрунтовуючи підстави звернення до адміністративного суду, позивач, серед іншого, вказує на те, що оскільки Керівник релігійної громади є єдиною особою, уповноваженою на підписання заяви про проведення державної реєстрації будь-яких змін щодо Релігійної громади, підписання та подання такої заяви до Черкаської ОВА було вчинено особою, що не має на це достатніх повноважень, тобто, оскаржувані реєстраційні дії ініційовані неуповноваженим суб`єктом, зауважуючи при цьому, що повноважним органом Релігійної громади не було уповноважено будь-яких третіх осіб на вчинення реєстраційних дій.
19. Отже, позивач пов`язує проведену державну реєстрацію змін до Статуту власне з незаконними діями особи, якою подано відповідну заяву та неналежною перевіркою цих документів відповідачем -1.
20. Таким чином, предмет спору полягає в тому, що відповідачами було порушено приписи законодавства України, які регулюють порядок внесення змін і доповнень до статутних документів юридичної особи - Релігійної організації «Парафія святителя Софронія Черкаської Єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) м. Черкаси», - на підставі яких було видано оскаржуване розпорядження та здійснено реєстраційні дії державним реєстратором.
21. Слід також зазначити, що правовідносини у цій справі безпосередньо пов`язані з фактом зміни реєстрації підлеглості Релігійної громади, внесення у зв`язку з цим відповідних змін та доповнень до статуту релігійної організації, а також пов`язані з реєстрацією змін статуту релігійної організації.
22. Відповідно до правового висновку, який сформульовано в постанові Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі № 280/2030/21, якщо в одному акті суб`єкта владних повноважень вирішуються одночасно питання у сфері публічно-правових та приватно-правових відносин, адміністративні суди, вирішуючи спір виключно про правомірність акта, що стосується публічно-правової сфери, зобов`язані, у першу чергу, надати оцінку дотриманню суб`єктом владних повноважень встановленої процедури прийняття рішення; недотримання такої процедури може бути достатньою підставою для скасування акта в частині, що стосується публічно-правової сфери. Водночас, з урахуванням завдання та основних засад адміністративного судочинства, адміністративні суди мають перевірити рішення суб`єкта владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Встановлені під час вирішення такого публічно-правового спору обставини можуть мати преюдиційне значення під час розгляду справи у частині, що стосується приватно-правових відносин, у судах цивільної чи господарської юрисдикції.
23. У позовній заяві (у новій редакції) Керівник релігійної громади зазначає, що спірним розпорядженням Черкаською ОВА порушені його права, по-перше, як керівника юридичної особи, оскільки через неправомірні зміни до статуту протиправно змінено підпорядкування юридичної особи, по-друге, його право як громадянина на вільне задоволення релігійних потреб, сповідувати і поширювати віру та, по-третє, його право як члена Релігійної громади на самостійне визначення підлеглості у канонічних та організаційних питаннях через примусову та самовільну зміну сторонніми особами цієї підлеглості шляхом протиправного внесення відповідних змін до статуту Релігійної громади.
24. Аналіз вказаних доводів вказує на те, що предметом даного спору є правомірність рішення органу виконавчої влади - Черкаською ОВА щодо реєстрації статусу релігійної організації у новій редакції.
25. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
26. Відповідно до приписів статті 125 Основного Закону України, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин в Україні діють адміністративні суди.
27. Відповідно до статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військові адміністрації у своїй діяльності керуються   Конституцією України, законами України   «Про оборону України»,   «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»,   «Про критичну інфраструктуру», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Повноваження військових адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
28. Підпунктом 7 пунктом 7 статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що начальник військової адміністрації видає накази та розпорядження у межах своїх повноважень, які мають таку ж юридичну силу, що і рішення відповідної ради (рад).
29. Згідно з положеннями пункту першого   статті 14 Закону № 987-XI   для реєстрації статуту (положення) релігійної громади громадяни   в   кількості не менше десяти чоловік, які утворили її і досягли 18-річного віку, подають заяву та статут (положення) на реєстрацію до обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Автономній Республіці Крим - до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.
30. Таким чином, зі змісту наведених положень вбачається, що військові адміністрації, зокрема у питаннях реєстрації статутів релігійних громад або змін до них, здійснюють владні управлінські функції та виступають як суб`єкти владних повноважень.
31. Закон України від 06 вересня 2012 року № 5203-VI «Про адміністративні послуги» (далі - Закон України № 5203-VI) визначає правові засади реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері надання адміністративних послуг.
32. Стаття 1 Закону України № 5203-VI містить такі визначення:
адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону;
суб`єкт звернення - фізична чи юридична особа, яка подає заяву про надання адміністративної послуги;
суб`єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор або інший суб`єкт державної реєстрації, уповноважений відповідно до закону надавати адміністративні послуги.
33. Як убачається із матеріалів справи, позовна вимога у цій справі про визнання протиправним та скасування розпорядження Черкаської ОВА заявлена як самостійна, а не похідна вимога. Спір, що виник між сторонами у цій справі, стосується правовідносин, зокрема, з прийняття відповідачем-1 як уповноваженим органом, органом виконавчої влади (суб`єктом владних повноважень) рішення про реєстрацію нової редакції статуту релігійної організації. З огляду на положення статті 1 Закону України № 5203-VI, такі дії відповідача є результатом здійснення владних повноважень на підставі заяви релігійної громади та спрямовані на набуття прав та обов`язків цієї громади, а отже становлять адміністративну послугу у розумінні Закону України «Про адміністративні послуги».
34. Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб врегульовані   також Законом №755-IV, який містить певні вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації і інших реєстраційних дій, та до підстав їх проведення чи відмови, які, зокрема, встановлені у статтях 9, 14, 15, 25, 27, 28 цього Закону.
35. Згідно з абзацом четвертим частини першої   статті 1 Закону № 755-IV   державний реєстратор - посадова особа центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, яка відповідно до цього   Закону   від імені держави здійснює державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
36. Також, Закон №755-IV встановлює мету та певні засади державної реєстрації, однією з яких є об`єктивність, достовірність і повнота відомостей у Єдиному державному реєстрі (статті 4, 7 цього Закону) та певний порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації (стаття 34).
37. Порядок проведення державної реєстрації юридичних осіб наведений у частині другій статті 4   Закону   № 755-IV   та включає, зокрема: перевірку комплектності документів, які подаються державному реєстратору, та повноти відомостей, що вказані в реєстраційній картці; перевірку документів, які подаються державному реєстратору, на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації; внесення відомостей про юридичну особу або фізичну особу - підприємця до Єдиного державного реєстру; оформлення і видачу виписки з Єдиного державного реєстру.
38. Відповідно до частини третьої   статті 4 Закону № 755-IV зміни до установчих документів юридичної особи підлягають обов`язковій державній реєстрації шляхом внесення відповідних змін до записів ЄДР у порядку, встановленому цим Законом.
39. Повноваження державного реєстратора визначені    у статті 6 цього Закону, згідно якою він, зокрема, проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; веде Єдиний державний реєстр; веде реєстраційні справи. 
40. Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи регламентована статтею 29 Закону № 755-IV.
41. Колегія суддів враховує, що у цій справі потребують з`ясуванню обставини, що підтверджують законність чи незаконність прийнятих відповідачами рішень, які за своєю юридичною природою є рішеннями суб`єкта владних повноважень та мають прийматися в порядку, на підставі та у спосіб, визначені законом.
42. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовим є спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.
43. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
44. При цьому колегія суддів враховує, що зміст позовних вимог, згідно поданої позовної заяви (у новій редакції), свідчить про оскарження прийнятого державним реєстратором рішення про реєстрацію змін до статуту Релігійної громади виключно з підстав недотримання процедури прийняття такого рішення відповідно до положень   Закону № 987-XI та Закону № 755-IV.
45. Отже, обсяг та зміст конкретних обставин цієї справи та їх нормативне регулювання дають підстави вважати, що незгода Керівника релігійної громади з рішенням відповідача-2 у зв`язку з недотриманням останнім вимог законодавства, яке визначає підстави та порядок проведення реєстраційних дій, зумовлює публічно-правовий спір, пов`язаний з наданням адміністративних послуг, що підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.
46. Відповідно до положень чинного законодавства, державний реєстратор є суб`єктом владних повноважень, при цьому захист прав та інтересів особи від порушень суб`єкта владних повноважень є завданням адміністративного судочинства та має відбуватися у відповідному порядку.
47. Варто зазначити, що фактичною підставою звернення до суду стали не порушення прав та інтересів учасника релігійної громади, а дії суб`єктів владних повноважень, що полягають у державній реєстрації змін до статуту.
48. Отже, обсяг та зміст фактичних обставин цієї справи та їх нормативне регулювання дають підстави вважати, що незгода позивача з рішенням суб`єктів владних повноважень у зв`язку з недотриманням ними вимог законодавства, яке визначає підстави та порядок проведення державної реєстрації  змін до установчих документів (статуту), спричиняє публічно-правовий спір, пов`язаний з наданням адміністративних послуг, що підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.
49. Проте питання щодо владних, управлінських рішень органу виконавчої влади та державного реєстратора, прийняті або вчинені відповідачами як суб`єктом владних повноважень, не були предметом доказування у цій справі.
50. Слід також акцентувати увагу на тому, що у межах цієї справи не вирішується питання щодо правомірності обрання Керівника Релігійної громади, не розглядається питання щодо законності проведення Парафіяльних зборів, прийнятих на них рішень та наявність у вказаних зборів повноважень на вирішення питань про внесення змін до статуту Релігійної громади, про що помилково зазначив суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, а надається оцінка рішенню та діям суб`єктів владних повноважень на предмет їх законності та обґрунтованості, з урахуванням тих обставин, які існували на час їх прийняття.
51. Водночас оскільки у цій справі позивач обґрунтовує незаконність рішення органу виконавчої влади та проведення реєстраційної дії саме порушенням з боку Черкаської ОВА та державного реєстратора під час їх здійснення, то такі вимоги є основними і мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства.
52. Отже, оскільки відносини, які є предметом перевірки та оцінки адміністративними судами в адміністративній справі № 580/9641/23, визначені статтями 6, 8, 19, 118, 119, 125 Конституції України, Законом України «Про адміністративні послуги», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» як адміністративні, то відповідно до статей 2, 4, 19 КАС України такі відносини перевіряються та оцінінюються виключно адміністративними судами. Жодні інші суди, крім адміністративних, не наділені компетенцією перевіряти та оцінювати адміністративні правовідносини.
53. Відносини, що розглядаються в адміністративній справі № 580/9641/23, є відносинами у сфері надання адміністративних послуг, передбачених статтями 6, 8, 19, 118, 119, 125 Конституції України та Законом України «Про адміністративні послуги». Згідно зі статтями 2, 4, 19 КАС України вони належать до виключної компетенції адміністративних судів.
54. Колегія суддів у цій справі враховує юридичну позицію Конституційного Суду України, викладену в Рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004, відповідно до якої згідно з частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
55. В Україні, крім принципів права, законів, норм моралі, традицій і звичаїв, не існує інших легітимованих суспільством регуляторів. Компетенція щодо розгляду і вирішення спорів у сфері публічно-правових відносин належить виключно адміністративним судам, що прямо передбачено Конституцією України, КАС України, Законом України «Про адміністративні послуги» та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Розгляд і вирішення таких спорів судами, які не належать до системи адміністративних судів є порушенням Конституції України.
56. Тому суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, переконаний у підставах для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки колегія суддів касаційного суду вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладених у постанові від 05 червня 2018 року у справі         №    805/4506/16- а та в постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 805/4505/16-а, як в частині можливості розгляду спорів цієї категорії справ судами адміністративної юрисдикції, так і щодо обов`язку суду у спорах цієї категорії перевіряти наявність чи відсутність спору між Релігійною громадою та її учасником, корпоративного спору між учасниками релігійної організації з приводу її керівника.
57. Відповідно до частини четвертої статті 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.
58. Згідно зі статтею 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
59. Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду Суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 346 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 346 цього Кодексу.
Керуючись статтями 346, 347, 355, 359 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:
Передати адміністративну справу № 580/9641/23 за позовом керівника релігійної організації «Релігійної громади парафії святителя Софронія Єпископа Іркутського Черкаської Єпархії Української православної церкви м. Черкаси» ОСОБА_1 до Черкаської обласної військової адміністрації та державного реєстратора Штрика Євгена Анатолійовича, третя особа - Релігійна організація «Парафія святителя Софронія Черкаської Єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) м. Черкаси» про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання протиправними дій та скасування запису - на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                           В.М. Бевзенко
Судді:                                                                                                                В.М. Шарапа
                                                                                                              С.М. Чиркін