Номер провадження: 33/813/2238/25
Номер справи місцевого суду: 203/4846/25 
Головуючий у першій інстанції Передерко Д.П. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
про повернення апеляційної скарги

12.11.2025 року                                                                                м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури Пієнко С. на постанову Хаджибейського районного суду м.Одеси від 11.09.2025 року, 
встановив:

Оскарженою постановою Хаджибейського районного суду м.Одеси від 11.09.2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП - закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою районного суду прокурор Лівобережної окружної прокуратури Пієнко С. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. 
Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає розгляду судом апеляційної інстанції, з таких підстав.
Положення ч.2 ст.7, ч.3 ст.8 КУпАП регламентують, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення. 
Відповідно до ч.2 ст.287 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Такий порядок встановлений ч.2 ст.294 КУпАП (підпунктом 7 пункту 1 розділу I Закону України 1952-VIII від 16.03.2017 року, який набрав чинності 16.04.2017 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді районного суду у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширюваному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП.
Згідно з положеннями ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.
Таким чином, враховуючи положення ч.5 ст.7, ч.1 ст.287 КУпАП, прокурор в даній справі не має повноважень на подання апеляційної скарги, оскільки постановою судді районного суду не приймалося рішення про застосування заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності. 
Положення ч.5 ст.7, ч.1 ст.287 КУпАП (із змінами, внесеними Законами України №1697-VІІ від 14.10.2014 року та №2147-VIII від 03.10.2017 року) кореспондуються з положенням Закону України «Про прокуратуру», згідно з якими, однією з функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).
Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України «Про прокуратуру» та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.
Апеляційний суд звертає увагу прокурора, що ухвалою Конституційного Суду України №49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.250 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями ч.5 ст.7, ч.1 ст.287, ч.2 ст.294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.
Разом з цим, виходячи з принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст.129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції – є нормами прямої дії, а також практикою Європейського суду з прав людини відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (див. Рішення ЄСПЛ «Щокін проти України»).
З урахуванням вищевикладеного, доводи прокурора про наявність у нього повноважень для подання апеляційної скарги, а відповідно повноважень суду апеляційної інстанції для прийняття до розгляду такої апеляційної скарги, в якій фактично ставиться питання про погіршення становища особи з вимогою щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності із застосуванням адміністративного стягнення, що передбачено санкцією ч.1 ст.172-6 КУпАП, не відповідають наведеним вище нормам Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.
Статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено право на справедливий суд, яким кожному гарантовано право на захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.
Положеннями ст.126 Конституції України гарантовано незалежність і недоторканність суддів та вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.
Статтею 129 Конституції України гарантовано, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.
З урахуванням наведених норм Конституції України, вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень діючого Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд констатує, що прокурор Лівобережної окружної прокуратури Пієнко С. – не є особою, яка відповідно до положень ст.ст.287, 294 КУпАП, має право подати апеляційну скаргу на оскаржувану постанову судді районного суду, а за таких обставин, з урахуванням положень ч.2 ст.7, ч.3 ст.8 КУпАП апеляційний суд позбавлений законних підстав прийняти апеляційну скаргу прокурора до розгляду, а тому скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ч.2 ст.7, ч.3 ст.8, ст.ст.293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, 
постановив:

Повернути апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури Пієнко С. на постанову Хаджибейського районного суду м.Одеси від 11.09.2025 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП - закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Копію ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами. 
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський