КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/14208/2025
Справа № 756/2617/25
 
П О С Т А Н О В А

 
Іменем       України
 
01 жовтня 2025 року                                                                                                             
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді                Кашперської Т.Ц.,
суддів                                     Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
за участю секретаря              Діденка А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Луценка О.М. в м. Київ 30 червня 2025 року про призначення експертизи у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, Приватне акціонерне товариство «Трест Київміськбуд-1», ОСОБА_4 про відновлення становища, яке існувало до порушення, та заборону вчиняти певні дії,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,
 
в с т а н о в и в :
 
У лютому 2025 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, просив зобов`язати ОСОБА_1 відновити в будинку АДРЕСА_1 , за власний рахунок становище 8 поверху та фасаду будинку на рівні 8 поверху будинку, яке існувало до порушення на момент введення будинку в експлуатацію, шляхом приведення квартири АДРЕСА_1 , місць загального користування та майна, яке перебуває у спільній сумісній власності співвласників будинку, до стану, що відповідає робочій документації на цей будинок: розсклити лоджію в квартирі АДРЕСА_1 , відновити демонтовані несучі стіни в області лоджії на примиканні міжповерхових перекриттів в квартирі АДРЕСА_1 , відновити демонтовані несучі стіни в квартирі АДРЕСА_1 , демонтувати антену супутникового телебачення з фасадної стіни будинку, демонтувати на фасадній стіні будинку три зовнішні блоки кондиціонерів, відновити цілісність несучої конструкції фасаду будинку, демонтувати в коридорі та сходовій площадці додаткове інженерне обладнання для квартири АДРЕСА_1 , здійснити інші види будівельних робіт для відновлення до стану відповідно до робочої документації на будинок, заборонити ОСОБА_1 проводити будь-які будівельні роботи в місцях загального користування та в частині майна, що перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .
 
Одночасно з позовом ОСОБА_3 подав до суду клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.
 
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року заяву ОСОБА_3 частково задоволено, призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам TOB «Українська експертна компанія», на вирішення якої поставлено такі питання: 1) чи були проведені будівельні роботи в квартирі АДРЕСА_1 , які потребують відповідних дозвільних документів, розроблення відповідної проектної документації, що дають право на виконання, і після закінчення яких квартири підлягають прийняттю в експлуатацію, 2) чи було при цьому втручання в несучі конструкції будинку, 3) чи було при цьому втручання у вентиляційні та/або інженерні системи будинку встановлення таких додаткових систем, 4) чи можлива подальша безпечна експлуатація будинку та квартири АДРЕСА_1 (чи знаходяться вона в аварійному стані і чи створює загрозу життю та здоров`ю громадян та придатною для проживання), 5) що потрібно зробити для усунення можливо допущених порушень при проведенні в квартирі АДРЕСА_1 ) чи були допущені порушення власником квартири АДРЕСА_1 щодо спільного багатоквартирного будинку.
Зобов`язано TOB «Українська експертна компанія» при проведенні судової технічної експертизи здійснити повну відеофіксацію об`єкта нерухомого майна квартири TOB «Українська експертна компанія» для суду.
Надано в розпорядження експертів всі матеріали цивільної справи.
Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_3 .
Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено.
 
Відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просив скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про призначення судової будівельно-технічної експертизи.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що в оскаржуваній ухвалі відсутнє обґрунтування наявності умов для призначення в справі судової будівельно-технічної експертизи, посилання на обставини, які суд першої інстанції врахував як такі, що мають значення для справи та які суд встановив.
Наводив зміст ст. 12, 76, 81, 103 ЦПК України, правові висновки Верховного Суду в постановах від 04 вересня 2019 року у справі № 904/8354/16, від 14 липня 2021 року у справі № 902/834/20, від 13 серпня 2021 року у справі № 917/1196/19, від 30 вересня 2021 року у справі № 927/110/18 про те, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
В клопотанні про призначення експертизи відсутні будь-які посилання, для яких саме обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Більше того, самим позивачем долучено до матеріалів справи засоби доказування, які замінюють висновок експерта, зокрема технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , який підтверджує безпідставність тверджень останнього про вчинення відповідачем будь-яких ремонтних робіт.
Відповідно до змісту позовної заяви, позивач просить зобов`язати відповідача здійснити певні дії з метою відновлення становища, яке, на думку позивача, існувало до порушення. На думку позивача, відповідні порушення було здійснено ще в період набуття відповідачем у власність відповідної квартири, що нібито призвело до порушення абстрактних прав співвласників багатоквартирного будинку. З метою підтвердження вказаних абсурдних обставин позивач і хоче призначити судову будівельно-технічну експертизу для встановлення обставин, які, на його погляд, мали місце на момент набуття права власності на квартиру ще в 2009 році.
Звертав увагу, що процедура документального оформлення прав власності на нерухоме майно передбачає участь в цьому процесі низки установ і організацій, які мають перевірити як правомірність набуття права власності, так і відсутність факту порушень, пов`язаних з будівництвом. На момент оформлення права власності на квартиру оформлювався належним чином технічний паспорт та свідоцтво про право власності. 
Пояснював, що технічний паспорт виготовлявся відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року № 127, у п. 1.2 якої зазначено, що інструкція визначає порядок та методику проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд з метою визначення їх фактичної площі та об`єму (щодо проектних), обстеження та оцінки технічного стану наявних об`єктів, установлення вартості об`єктів. Склавши технічний паспорт на конкретні приміщення, БТІ підтвердило відсутність порушень в їх технічному стані.
Відмічав, що у відповідний період діяло Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затверджене Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, яким передбачено, що оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об`єкти нерухомого майна за наявності всіх необхідних документів, які відповідно до вимог законодавства засвідчують відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам, тобто органом місцевого самоврядування видано свідоцтво про право власності, підтвердивши відсутність будь-яких порушень у новому побудованому нежитловому приміщенні відповідача. 
Таким чином, питання, які хоче встановити позивач за допомогою експертизи, є встановленими і підтверджуються наведеними вище документами, які супроводжували набуття права власності. Вказані документи є чинними і тому немає правових підстав ставити під сумнів висновки, які закріплені цими документами.
Також в обґрунтування необхідності проведення експертизи позивач зазначає, що певні обставини нібито було встановлено співвласниками будинку при дослідженні квартири АДРЕСА_1 , що є виключно припущеннями позивача, які не підтверджуються жодними доказами, долученими до клопотання про призначення експертизи чи до позовної заяви. Відповідач не допускав до квартири жодних сторонніх осіб для проведення будь-якого огляду, і позивач в клопотанні про призначення експертизи фактично повідомляє суд про вчинення такими співвласниками будинку протиправних дій, відповідальність за які передбачено КК України.
Вказував, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не визначив, для встановлення яких фактичних даних, що входять до предмета доказування, необхідне призначення судової експертизи.
Посилався на положення ст. 106 ЦПК України, вказував, що позивач мав право звернутися до експерта для отримання відповідного висновку, однак таким правом не скористався, в матеріалах справи відсутній як висновок, складений на його замовлення, так і будь-які докази неможливості складення такого висновку на замовлення позивача.
З огляду на зазначене, умови призначення експертизи у справі, передбачені ч. 1 ст. 103 ЦПК України, які мають бути наявні в сукупності, позивачем не доведені, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не встановлені. Суд формально підійшов до розгляду клопотання, в ухвалі відсутнє жодне посилання на обставини, які б підтверджували необхідність проведення такої експертизи.
Положення статей 143, 144 ЦПК України, на які посилається суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, стосуються порядку і застосування заходів процесуального примусу та видів заходів процесуального примусу.
Вказував, що про формальність підходу під час розгляду клопотання про призначення експертизи свідчить також викладений в резолютивній частині ухвали порядок апеляційного оскарження, який не передбачено положеннями чинного ЦПК України.
Зазначав, що оскаржуваною ухвалою доручено проведення експертизи ТОВ «Українська експертна компанія», однак згідно інформації в ЄДРПОУ, основним видом діяльності товариства є 69.10 Діяльність у сфері права, а також зазначено інші види діяльності; єдиним засновником та кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_5 , тобто товариство є юридичною особою приватного права.
Посилався на положення ст. 7, 10 Закону України «Про судову експертизу» щодо суб`єктів судово-експертної діяльності та судових експертів, вказував, що позивачем в клопотанні про призначення судової будівельно-технічної експертизи не зазначено жодної інформації про наявність в ТОВ «Українська експертна компанія» експертів, які відповідно до вимог Закону України «Про судову експертизу» є суб`єктами судово-експертної діяльності.
ТОВ «Українська експертна компанія», як юридична особа приватного права, відповідно до Закону України «Про судову експертизу» не відноситься до суб`єктів судово-експертної діяльності, а саме на неї покладено судом проведення відповідної експертизи без будь-яких обґрунтувань щодо правомочності такої особи на проведення конкретного виду експертизи. При призначенні експертизи судом жодним чином не бралась до уваги наявність відповідних методик з проведення експертиз. 
Також позивач у клопотанні про призначення судової будівельно-технічної експертизи просив суд покласти витрати, пов`язані з її проведенням, на відповідача, що не передбачено положеннями ЦПК України, і додатково свідчить про використання призначення експертизи виключно як маніпулятивного механізму, метою якого є зловживання позивачем процесуальними правами.
Вважав, що даний судовий спір має на меті не реальний захист начебто порушених прав позивача, а протидію мешканцям будинку АДРЕСА_1 , які борються за відновлення їх прав проти ряду осіб, що здійснили рейдерське захоплення приміщень загального користування та незаконні надбудови на даху будинку АДРЕСА_8 , що підтверджується тим, що аналогічний за змістом позов подано до інших власників квартир та нежитлових приміщень будинку (справи № 756/2751/25, № 756/2752/25), а саме до осіб, за позовами яких сина позивача ОСОБА_4 , зокрема у справі № 756/4994/21 зобов`язано усунути перешкоди в користуванні спільним майном будинку АДРЕСА_8 (дахом, технічним поверхом) шляхом демонтажу надбудови на даху будинку і відновленням міжповерхових перекриттів та демонтажу перегородок над квартирою АДРЕСА_7 на технічному поверсі. Зазначене рішення залишено без змін постановою апеляційного суду. Тобто очевидними є мотиви позивача у вказаній справі, а саме помста і завдання шкоди особам, які стали ініціаторами знесення самовільного будівництва з боку сина позивача, а також для можливого створення доказів правомірності володіння позивачем приміщеннями в будинку для легалізації своїх прав.
Наголошував, що в конкретному випадку позивач вводить суд в оману щодо фактичних обставин справи, а сам позов має очевидно штучний характер і його подано завідомо безпідставно за відсутності предмета спору, метою звернення до суду з позовом і з клопотанням про призначення експертизи є виключно втручання позивача в особисте приватне життя відповідача. 
 
30 вересня 2025 року до суду надійшов відзив позивача ОСОБА_3 на апеляційну скаргу.
Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем копії апеляційної скарги, а також, що право на захист може вважатися ефективним тільки тоді, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином судом вивчені усі їх доводи, апеляційний суд продовжує ОСОБА_3 строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та приймає його.
У відзиві позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що в клопотанні про призначення експертизи він чітко обґрунтував необхідність її проведення. У позивача немає претензій щодо квартири АДРЕСА_1 , яка була введена в експлуатацію, але квартира, на яку оформлено документи, та квартира, введена в експлуатацію, а також квартира на сьогоднішній день, є різними квартирами. Починаючи з 01 жовтня 2008 року геометричний розмір квартири АДРЕСА_1 змінився за рахунок спільного майна співвласників багатоквартирного будинку. Крім того, відповідачем було здійснено неправомірні дії стосовно спільного майна співвласників багатоквартирного будинку, зокрема втручання в несучі конструкції, встановлення додаткового інженерного обладнання на фасаді, внесення змін до фасаду, порушення правил пожежної безпеки тощо. 
Вказував, що сумнівний нікчемний технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , складений на підставі незаконно проведеної інвентаризації 29 грудня 2007 року, із загальною площею квартири 88,60 кв.м., можливо є сфальсифікованим, враховуючи факт, що спочатку було укладено акт прийому-передачі об`єкту інвестування від 15 листопада 2008 року на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 83,6 кв.м., в подальшому 11 лютого 2009 року було укладено ще один акт прийому-передачі об`єкту інвестування, яким повторно передано квартиру АДРЕСА_1 , але загальною площею вже 88,6 кв.м.
 
Крім того, позивач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 у відзиві та письмових поясненнях просили долучити до матеріалів справі нові докази, а саме адвокатський запит та відповідь на нього КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» та копію висновку експерта за результатами проведеного експертного будівельно-технічного дослідження від 20 вересня 2021 року за № 103-БТ.
Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Клопотання не містять обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, в них не наведено об`єктивних причин, які перешкодили подати вказані докази у встановлений законом строк, не заявлено клопотання про поновлення строку для подання нових доказів.
Виходячи із наведеного, з урахуванням вимог ст. 12, 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач та третя особа не надали доказів неможливості подання нових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від них, тому апеляційний суд не має процесуальних повноважень приймати вказані докази та вирішувати справу з посиланням на ці докази. 
 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Із матеріалів справи вбачається, що в лютому 2025 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, просив зобов`язати ОСОБА_1 відновити в будинку АДРЕСА_1 , за власний рахунок становище 8 поверху та фасаду будинку на рівні 8 поверху будинку, яке існувало до порушення на момент введення будинку в експлуатацію, шляхом приведення квартири АДРЕСА_1 , місць загального користування та майна, яке перебуває у спільній сумісній власності співвласників будинку, до стану, що відповідає робочій документації на цей будинок: розсклити лоджію в квартирі АДРЕСА_1 , відновити демонтовані несучі стіни в області лоджії на примиканні міжповерхових перекриттів в квартирі АДРЕСА_1 , відновити демонтовані несучі стіни в квартирі АДРЕСА_1 , демонтувати антену супутникового телебачення з фасадної стіни будинку, демонтувати на фасадній стіні будинку три зовнішні блоки кондиціонерів, відновити цілісність несучої конструкції фасаду будинку, демонтувати в коридорі та сходовій площадці додаткове інженерне обладнання для квартири АДРЕСА_1 , здійснити інші види будівельних робіт для відновлення до стану відповідно до робочої документації на будинок, заборонити ОСОБА_1 проводити будь-які будівельні роботи в місцях загального користування та в частині майна, що перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .
У позові ОСОБА_3 посилався на те, що на сьогодні технічні характеристики квартири АДРЕСА_1 , належної відповідачу, не співпадають з проектною документацією, в зв`язку з самочинним переплануванням та реконструкцією відповідачем даної квартири, порушенням прав співвласників багатоквартирного будинку. У відповідності до робочої документації на будинок та договору про участь у фонді фінансування будівництва, перепланування та реконструкцію квартири мало бути узгоджено із забудовником, та внесено зміни до проектної документації на будинок не пізніше чотиримісячного терміну до введення будинку в експлуатацію. В зв`язку з тим, що будинок за адресою АДРЕСА_1 прийнято в експлуатацію ще в 2008 році, відповідні роботи по переплануванню та реконструкції квартири АДРЕСА_1 , що відбувались після введення будинку в експлуатацію та мали вплив на спільне майно багатоквартирного будинку, мали бути узгоджені також і зі співвласниками будинку, однак згода на неправомірні роботи, проведені відповідачем, співвласниками будинку не надавалася. 
Вказував, що розбіжність у розмірах квартири пов`язана із проведенням реконструкції, яка не була передбачена робочою документацією на будинок, а саме відповідно до робочої документації лоджія в квартирі АДРЕСА_1 передбачена із понижуючим коефіцієнтом 0,5, тобто не засклена. А лоджії, які передбачені до засклення, враховуються з коефіцієнтом 1. Роботи по заскленню лоджій не відносяться до робіт по заміні існуючих заповнень балконних блоків, таким чином, дані роботи потребують розроблення відповідних документів. При заскленні лоджії, яка не передбачалася до засклення, змінився коефіцієнт 0,5, тобто змінилося функціональне призначення лоджії, збільшилась площа квартири, змінився фасад будинку, зазначені неправомірні дії відповідача дали можливість об`єднати лоджію із житловими приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1 шляхом демонтажу несучої стіни (спільного майна співвласників багатоквартирного будинку). Дані дії та роботи потребують розроблення необхідної документації та погодження всіх співвласників багатоквартирного будинку. 
Вказував, що в квартирі АДРЕСА_1 в значному обсязі демонтовані несучі стіни, в тому числі в районі лоджії, а саме на примиканні міжповерхових перекриттів приміщень в квартирі та лоджії. При виконанні даних робіт існує небезпека зсуву, просідання перекриття, можливе руйнування лоджії, і відповідно до ДСТУ-Н Б В.1.2-18:2016 стан конструкції лоджії відноситься до стану ІV - аварійний. 
При дослідженні квартири АДРЕСА_1 співвласниками будинку встановлено багато фактів незаконного втручання в несучі конструкції, встановлення додаткового інженерного обладнання квартири АДРЕСА_1 на фасаді будинку, внесення змін до фасаду будинку, порушення прав співвласників багатоквартирного будинку в процесі виконання комплексу будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_1 відповідачем ОСОБА_1 , а саме збільшено загальну площу квартири АДРЕСА_1 за рахунок спільного майна багатоквартирного будинку, змінено фасад будинку (спільне майно багатоквартирного будинку)  та змінено зовнішній вигляд будинку, демонтовано несучі стіни (спільне майно багатоквартирного будинку), встановлено антену супутникового телебачення квартири АДРЕСА_1 на фасадній стіні будинку та пошкоджено цілісність несучої конструкції фасаду будинку на 8 поверсі, встановлено на фасадній стіні будинку три зовнішні блоки кондиціонерів квартири АДРЕСА_1 та пошкоджено цілісність несучої конструкції фасаду будинку (спільне майно багатоквартирного будинку), засклено лоджію в квартирі АДРЕСА_1 , яка була незасклена, в зв`язку з чим збільшився коригуючий коефіцієнт з 0,5 до 1,0, змінилося функціональне призначення лоджії та загальна площа квартири, встановлено додаткове інженерне обладнання для квартири АДРЕСА_1 в місцях загального користування (коридор та сходова площадка) на 8 поверсі, зроблено отвори у фасадній стіні (несуча конструкція, змінено фасад будинку) поверху 8, внаслідок чого, в тому числі, але не обмежуючись, зменшено міцність конструкції фасадної стіни.
Проведення таких будівельних робіт потребує відповідних дозвільних документів, розроблення відповідної проектної документації, що дають право на їх виконання і після закінчення яких квартира АДРЕСА_1 підлягає окремому прийняттю в експлуатацію.
Місця загального користування, несучі конструкції та фасад будинку є спільним майном багатоквартирного будинку, що призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку, неправомірні дії відповідача щодо спільного майна, не тільки порушили права співвласників багатоквартирного будинку, а і поставили їх життя під загрозу.
До позову долучено копію витягу з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності групи нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_8 за ОСОБА_3 , копії рішень Київської міської ради, копії договорів оренди земельної ділянки зі змінами та доповненнями, копію акту визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), копію договору про інвестування об`єктів житла та культурно-соціальної сфери в Оболонському районі м. Києва від 29 серпня 2003 року, копію висновку комплексної державної експертизи від 19 квітня 2022 року, копію дозволу на виконання будівельних робіт, копію розпорядження від 30 вересня 2008 року № 888 Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом житлових будинків, копію акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, копію робочої документації на будинок АДРЕСА_1 , копію технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 від 11 листопада 2008 року, копію свідоцтва про право власності від 05 травня 2009 року на квартиру АДРЕСА_1 , із реєстраційним написом, копію наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 14 квітня 2009 року про видачу свідоцтв про право власності, фотографії, клопотання про призначення експертизи, клопотання про витребування доказів та про забезпечення доказів шляхом їх огляду за місцезнаходженням, заява про вжиття заходів забезпечення позову, клопотання про забезпечення доказів, заява про виклик свідків.
 
У клопотанні про призначення судової будівельно-технічної експертизи зазначено аналогічні вищевикладеним відомості, наведено положення ст. 76, 229, 103, 104 ЦПК України, вказано, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, з метою вирішення спору та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, необхідні спеціальні знання у сфері іншій (будівельно-технічній), ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
 
У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 заперечував проти призначення судової будівельно-технічної експертизи, вказуючи, що для цього немає правових підстав, і що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, однак в даній ситуації питання відсутності проведення відповідачем неправомірних ремонтних робіт та відсутності порушення при цьому технічного стану квартири, які впливають на весь житловий будинок на момент отримання відповідної квартири у власність, підтверджується технічним паспортом.
Відмічав, що відповідне клопотання не підлягає задоволенню як в цілому, так і окремо в частині пропозиції позивача доручити провести судову будівельно-технічну експертизу приватній компанії ТОВ «Українська експертна компанія», оскільки Законом України «Про судову експертизу» не віднесено приватних юридичних осіб до суб`єктів судово-експертної діяльності.
 
Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
 
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
 
Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
 
Відповідно до положень ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази, заяви та клопотання.
 
Згідно зі ст. 129 Конституції України, одними із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
 
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
 
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. The Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).
 
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
 
Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України).
 
Отже, у разі проведення експертизи висновок експерта разом з іншими наданими учасниками справи доказами підлягатиме оцінці як окремо, так і в їх сукупності.
 
Відповідно до ч. 1, 6, 7 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
 
Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства (ст. 1 Закону України «Про судову експертизу»).
 
З огляду на ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
 
Статтею 104 ЦПК України встановлені вимоги до змісту ухвали про призначення експертизи, згідно яких в ухвалі про призначення експертизи суд зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
 
Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.
 
При цьому, судова експертиза призначається лише в разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено судом з призначенням відповідної судової експертизи.
 
Зазначеним вимогам оскаржувана ухвала суду першої інстанції про призначення судової будівельно-технічної експертизи відповідає.
 
Апеляційний суд доходить висновку, що висновок судової будівельно-технічної експертизи неможливо замінити іншими засобами доказування, що вже містяться в матеріалах справи, оскільки для правильного вирішення справи по суті спору необхідні спеціальні знання.
 
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
 
Задовольняючи клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи, суд першої інстанції виходив із того, що для вирішення даного спору необхідні спеціальні знання, тому для з`ясування обставин, що мають значення для справи, а саме визначення порушень та втручань в конструкції будинку, на вирішення експерта слід поставити питання, запропоновані позивачем, оскільки їх роз`яснення, на думку суду, потребує висновку експерта.
 
Дійсно, для розгляду позову про відновлення становища, яке існувало до порушення, та заборону вчиняти певні дії необхідно встановити, чи були проведені будівельні роботи в квартирі АДРЕСА_1 , які потребують відповідних дозвільних документів, розроблення відповідної проектної документації, що дають право на виконання, і після закінчення яких квартири підлягають прийняттю в експлуатацію, чи було при цьому втручання в несучі конструкції будинку, чи було при цьому втручання у вентиляційні та/або інженерні системи будинку встановлення таких додаткових систем, чи можлива подальша безпечна експлуатація будинку та квартири АДРЕСА_1 (чи знаходяться вона в аварійному стані і чи створює загрозу життю та здоров`ю громадян та придатною для проживання), що потрібно зробити для усунення можливо допущених порушень при проведенні в квартирі АДРЕСА_1 , чи були допущені порушення власником квартири АДРЕСА_1 щодо спільного багатоквартирного будинку, і для цього необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо, а тому судом першої інстанції обґрунтовано поставлено на вирішення експертизи питання, запропоновані позивачем, оскільки ці питання стосуються предмету спору у даній справі.
 
За таких обставин апеляційний суд відхиляє як неспроможні доводи апеляційної скарги, що в оскаржуваній ухвалі взагалі відсутнє жодне обґрунтування наявності умов для призначення в справі судової будівельно-технічної експертизи, посилання на обставини, які суд першої інстанції врахував як такі, що мають значення для справи та які суд встановив, доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не визначив, для встановлення яких фактичних даних, що входять до предмета доказування, необхідне призначення судової експертизи, а також доводи апеляційної скарги, що в клопотанні про призначення експертизи відсутні будь-які посилання, для яких саме обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
 
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на правові висновки Верховного Суду в постановах від 04 вересня 2019 року у справі № 904/8354/16, від 14 липня 2021 року у справі № 902/834/20, від 13 серпня 2021 року у справі № 917/1196/19, від 30 вересня 2021 року у справі № 927/110/18 про те, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, відхиляються апеляційним судом, оскільки ухвала суду першої інстанції зазначеним висновкам не суперечить.
 
Доводи апеляційної скарги, що самим позивачем долучено до матеріалів справи засоби доказування, які замінюють висновок експерта, зокрема технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , а також свідоцтво про право власності на належну відповідачу квартиру, і видача даних документів уповноваженими органами, на думку відповідача, підтверджує безпідставність тверджень ОСОБА_3 про вчинення відповідачем будь-яких ремонтних робіт, відхиляються апеляційним судом, позаяк відносяться до обставин, які підлягають доказуванню в межах розгляду даної справи і не можуть бути оцінені при вирішенні питання про призначення експертизи.
 
Доводи апеляційної скарги, що в клопотанні про призначення експертизи позивач фактично повідомляє суд про вчинення співвласниками будинку протиправних дій, відповідальність за які передбачено КК України, а саме проведення ними дослідження належної ОСОБА_1 квартири за умов, коли відповідачем не допускались будь-які сторонні особи до зазначеної квартири для її огляду, відхиляються апеляційним судом як безпідставні, позаяк відповідачем не зазначено як порушення будь-яких конкретних норм КК України, як і про звернення ним з цього приводу до правоохоронних органів з відповідними заявами, а також про реєстрацію будь-яких його заяв у ЄРДР в зв`язку із вищевикладеними обставинами. 
 
Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, із посиланням на положення ст. 106 ЦПК України, що позивач мав право звернутися до експерта для отримання відповідного висновку, однак таким правом не скористався, в матеріалах справи відсутній як висновок, складений на його замовлення, так і будь-які докази неможливості складення такого висновку на замовлення позивача, з огляду на те, що об`єкт дослідження, а саме квартира, у якій, згідно доводів позивача, незаконно проводились будівельні роботи, є власністю позивача, і відповідач доступу до неї не має, що унеможливлює забезпечення натурного обстеження квартири експертом без дозволу власника ОСОБА_1 .
 
Доводи апеляційної скарги, що ТОВ «Українська експертна компанія», як юридична особа приватного права, відповідно до Закону України «Про судову експертизу» не відноситься до суб`єктів судово-експертної діяльності, а саме на неї покладено судом проведення відповідної експертизи без будь-яких обґрунтувань щодо правомочності такої особи на проведення конкретного виду експертизи, є необґрунтованими, враховуючи, що відповідно до ч. 1, 4 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.
Таким чином, проведення судової будівельно-технічної експертизи експертними установами - юридичними особами приватного права, положеннями спеціального закону не заборонено.
 
Посилання відповідача у апеляційній скарзі, що згідно інформації в ЄДРПОУ, основним видом діяльності ТОВ «Українська експертна компанія» є 69.10 Діяльність у сфері права, а також вказано такі види діяльності, як 56.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням, 65.60 Допоміжна діяльність у сфері освіти, 47.41 Роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах, 62.01 Комп`ютерне програмування, 66.21 Оцінювання ризиків та завданої шкоди, 66.29 Інша допоміжна діяльність у сфері страхування та пенсійного забезпечення, 68.31 Агентства нерухомості, 71.20 Технічні випробування та дослідження, 72.18  Дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук, - не свідчать самі по собі про відсутність правових підстав для доручення виконання судової будівельно-технічної експертизи експертам ТОВ «Українська експертна компанія», та відхиляються апеляційним судом.
 
Доводи апеляційної скарги, що позивачем в клопотанні про призначення судової будівельно-технічної експертизи не зазначено жодної інформації про наявність в ТОВ «Українська експертна компанія» експертів, які відповідно до вимог Закону України «Про судову експертизу» є суб`єктами судово-експертної діяльності, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, з огляду на те, що ЦПК України зазначення цих відомостей у заявленому учасником справи клопотанні про призначення експертизи не передбачає.
 
Апеляційний суд також враховує, що безпосередньо на офіційному сайті ТОВ «Українська експертна компанія» https://uec.ua, що є загальнодоступною інформацією, зазначається, що компанія спеціалізується на проведенні судових експертиз, досліджень та надаємо консультації в експертній сфері, в тому числі надаються послуги проведення будівельно-технічних експертиз.
 
Доводи апеляційної скарги, що позивач у клопотанні про призначення судової будівельно-технічної експертизи просив суд покласти витрати, пов`язані з її проведенням, на відповідача, що не передбачено положеннями ЦПК України, не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, враховуючи, що судом вірно покладено оплату витрат на проведення експертизи саме на заявника цього клопотання, а саме на позивача.
 
Даючи оцінку доводам відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства в частині зазначення норм процесуального права, які не регулюють проведення експертизи, а стосуються підстав і порядку застосування заходів процесуального примусу та видів заходів процесуального примусу, а також зазначено порядок апеляційного оскарження, який не передбачено положеннями чинного ЦПК України, апеляційний суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
 
Апеляційний суд враховує, що дійсно в ухвалі Оболонського районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року про призначення експертизи судом першої інстанції помилково зазначено, що суд керувався ст. 143, 144 ЦПК України, яке регулюють підстави і порядок застосування заходів процесуального примусу, а також види заходів процесуального примусу, а в резолютивній частині ухвали зазначено, що ухвала в частині зупинення провадження по справі може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 15 днів; апеляційна скарга подається протягом 15 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, тобто роз`яснено порядок апеляційного оскарження, який не відповідає вимогам ст. 354, 355 ЦПК України щодо порядку і строку подання апеляційної скарги.
 
Разом із тим, доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про необхідність призначення судової будівельно-технічної експертизи, оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для справи, та які були поставлені на вирішення експертизи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, та оскільки сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань, тобто сукупність умов для призначення експертизи в даному випадку є дотриманою.
 
Таким чином, з метою забезпечення правильного вирішення спору між сторонами, для всебічного та повного дослідження обставин справи, апеляційний суд доходить висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
 
Доводи апеляційної скарги, що даний судовий спір має на меті не реальний захист начебто порушених прав позивача, а протидію мешканцям будинку АДРЕСА_1 , які борються за відновлення їх прав проти ряду осіб, що здійснили рейдерське захоплення приміщень загального користування та незаконні надбудови на даху будинку АДРЕСА_8 , і що в конкретному випадку позивач вводить суд в оману щодо фактичних обставин справи, а сам позов має очевидно штучний характер і його подано завідомо безпідставно за відсутності предмета спору, метою звернення до суду з позовом і з клопотанням про призначення експертизи є виключно втручання позивача в особисте приватне життя відповідача, не підтверджуються належними та допустимими доказами і відхиляються апеляційним судом як припущення.
 
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, вірно встановивши обставини справи та характер спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання позивача про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи, оскільки без залучення спеціальних знань неможливо встановити, чи були допущені порушення при проведенні будівельних робіт, що входить в предмет доказування по даній справі.
 
Апеляційний суд приймає до уваги, що заперечень по змісту самих питань, які поставлено на розгляд експертів судом, апеляційна скарга не містить і власних питань відповідачем не запропоновано.
 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди з ухвалою суду першої інстанції, не ґрунтуються на законі та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.
 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.
 
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
 
Повний текст постанови складено 03 жовтня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                Кашперська Т.Ц.
 
Судді:                                                                                                            Фінагеєв В.О.
 
                                                                                                                      Яворський М.А.