ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/12082/15-ц  Номер провадження 22-ц/814/92/25	Головуючий у 1-й інстанції Шевська О.І.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Триголов В.М., Чумак О.В.,
секретар Ванда А.М.,
з участю представника відповідача – адвоката Борсук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником – адвокатом Борсук Віктором Валерійовичем,
на заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22 лютого 2016 року, постановлене суддею Шевською О.І.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (правонаступник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк») до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:
       ПАТ «Дельта Банк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       В обґрунтування підстав позову зазначає, що 23.05.2008 між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1601/0508/71-080, за умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 12 500,00 дол. США, за відсотковою ставкою 11,9% річних за користування кредитом на строк, починаючи із 23.05.2008 по 23.05.2038.
       Кредитор свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредит в розмірі та строки передбачені таким договором.
       25.05.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, внаслідок чого останній набув право вимоги за кредитним договором №1601/0508/71-080 від 23.05.2008, боржником за яким є ОСОБА_1 .
       Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 28.07.2015 утворилася заборгованість у сумі 220 416,94 грн., із яких: сума заборгованості за кредитом – 206 416,88 грн., сума заборгованості за відсотками – 14 000,06 грн.
       Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким із 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».
Заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 22.02.2016 позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено; стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 220 416,94 грн. 
При постановленні рішення районний суд виходив із підстав доведеності належними доказами порушення позичальником умов зобов`язання, унаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню згідно із наданим позивачем розрахунком. 
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 24.10.2023 залишено без задоволення заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Борсук В.В. про скасування заочного рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22.02.2016.
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 02.12.2024 залучено ТОВ «Діджи Фінанс» у якості правонаступника позивача у справі №554/12082/15-ц за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» (правонаступник ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 17.04.2025 відновлено повністю втрачене судове провадження у справі №554/12082/15 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.
Відповідач, в інтересах якого діє представник – адвокат Борсук В.В., оскаржив заочне рішення суду в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
       Зазначає, що оскаржуване судове рішення постановлено районним судом за відсутності відповідача, який не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, оскільки із 2014 року не проживав за місцем реєстрації, а тому судова кореспонденція не була йому вручена з незалежних від нього причин. 
       Повідомляє, що фактичне його місце проживання на момент постановлення оскаржуваного рішення було Житомирська область, Житомирський район, село Тетерівка. За вказаною адресою він не отримував судову кореспонденцію, а тому не мав можливості захистити свої права та подати заперечення проти позову. 
       Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 23.06.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 25.06.2025.
       Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
       У суді апеляційної інстанції представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на її задоволенні.
       Інші учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, що з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. 
       Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1601/0508/71-080, за умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 12 500,00 доларів США із розрахунку 11,9% річних за користування кредитом на строк із 23.05.2008 по 23.05.2038. 
25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, унаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк», як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а унаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступає) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.
Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконав унаслідок чого станом на 28.07.2015 утворилася заборгованість у розмірі 220 416,94 грн., із яких: 206 416,88 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 14 000,06 грн. – заборгованість за відсотками. 
Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що позивачем доведено належними доказами порушення позичальником умов зобов`язання за кредитним договором. 
Апеляційний суд переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, із такими висновками суду першої інстанції погоджується з таких підстав.
Умови проведення заочного розгляду справи регламентовані статтею 224 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення рішення). Зокрема, за правилами частини першої наведеної норми уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно із частиною четвертою статті 74 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Положення цієї частини не поширюються на випадки, передбачені абзацом другим частини третьої статті 191 цього Кодексу.
       Відповідно до частини п`ятої наведеної норми судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
       У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
       У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
       При цьому стаття 77 ЦПК України кореспондує обов`язок осіб, які беруть участь у справі, повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) та про причини неявки в судове засідання. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
       Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина четверта статті 169 ЦПК України).
       При постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції правильно застосував наведені норми процесуального закону та дійшов вмотивованого висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності відповідача, повідомленого належним чином про судовий розгляд справи із постановленням заочного рішення. 
       Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, оскільки в порушення вимог статті 77 ЦПК України відповідач не повідомив своєчасно суд про його фактичне місце проживання, а тому судова кореспонденція правомірна надсилалася йому за місцем реєстрації.
       Крім того, оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до статті 55 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (надалі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. 
       Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Натомість, поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. 
       Апеляційний суд враховує, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу.
       Наведене передбачено пунктами 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270.
       Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи.
       Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, колегія суддів дійшла висновку, що гарантії статті 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу правомірно розглянуто по суті. 
       Доводів на спростування висновків суду першої інстанції по суті спору, апеляційна скарга не містить, як і доказів належності виконання зобов`язання за кредитним договором. Натомість, характер дій відповідача, обізнаного про наявність невиконаного зобов`язання перед кредитором, що полягає в оскарженні судового рішення через вісім років після його постановлення, ставить під сумнів добросовісність його дій.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
       Із огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником – адвокатом Борсук Віктором Валерійовичем, - залишити без задоволення.
Заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22 лютого 2016 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 29.10.2025.

Головуючий суддя                                                                Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                В.М. Триголов

                                                                               О.В. Чумак