ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3069/25 Справа № 185/9701/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Врона А.О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
       головуючого – Пищиди М.М.
       суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
       за участю секретаря судового засідання – Триполець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Максимал-Агро" на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Максимал-Агро" про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками,-
В С Т А Н О В И Л А:
       У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Максимал-Агро» про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками.
       Позовна заява мотивована тим, що вона є власником двох земельних ділянок, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Кочережківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, а саме площею 2,70230 га з кадастровим номером 1223584000:01:001:0446 та площею 5,1469 га з кадастровим номером 1223584000:01:001:0462.
       Вказувала, що 03 лютого 2009 року між нею та приватним підприємством Агрофірма «Старт» було укладено договори оренди вищевказаних земельних ділянок зі строком дії на 15 років та розміром орендної плати за користування земельними ділянками – 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що підтверджується копіями зазначених договорів.
       У жовтні 2022 року вона дізналася, що ПП Агрофірма «Старт» було визнано банкрутом відповідно до постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2021 року у справі № 904/5760/20. У зв`язку з цим, вона звернулася до іншого фермерського господарства з метою сприяння їй у розірванні вищевказаних договорів оренди та укладення нових договорів оренди.
       Позивачка зазначала, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що належні їй земельні ділянки наразі перебувають в оренді у ТОВ «Максимал-Агро» на підставі договорів оренди землі від 15 лютого 2021 року та 26 березня 2021 року, які нібито укладені із нею. Проте, ніяких договорів оренди земельних ділянок із ТОВ «Максимал-Агро» вона не укладала й не підписувала, укладені договори є неукладеними, а тому вказане товариство незаконно використовує належні їй земельні ділянки.
       Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд:
       – усунути їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою, площею 5,1469 га, кадастровий номер 1223584000:01:001:0462, що розташована на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, зобов`язавши ТОВ «Максимал-Агро» повернути цю земельну ділянку;
       – скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки № 34-12/20 від 15 лютого 2021 року № 34-12/20, укладеного між нею та ТОВ «Максимал-Агро», який зареєстрований державним реєстратором виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області Капліною О. В. 18 лютого 2021 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 56780079 від 24 лютого 2021 року, номер запису про інше речове право: 40702945;
       – усунути їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою, площею 2,7023 га, кадастровий номер 1223584000:01:001:0446, що розташована на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, зобов`язавши ТОВ «Максимал-Агро» повернути їй цю земельну ділянку;
       – скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 26 березня 2021 року № 33-12/20, укладеного між нею та ТОВ «Максимал-Агро», який зареєстрований державним реєстратором виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Семенюк Я. В. 27 квітня 2021 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57930892 від 29 квітня 2021 року, номер запису про інше речове право: 41758656.
       Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.
       Усунуто перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 земельною ділянкою, площею 5,1469 га, кадастровий номер 1223584000:01:001:0462, яка знаходиться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.
       Зобов`язано ТОВ «Максимал-Агро» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 5,1469 га, кадастровий номер 1223584000:01:001:0462.
       Скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 15 лютого 2021 року № 34-12/20, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Максимал-Агро», який зареєстрований державним реєстратором виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області Капліною О. В. 18 лютого 2021 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 56780079 від 24 лютого 2021 року, номер запису про інше речове право: 40702945.
       Усунуто перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 земельною ділянкою, площею 2,7023 га, кадастровий номер 1223584000:01:001:0446, яка знаходиться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.
       Зобов`язано ТОВ «Максимал-Агро» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 2,7023 га, кадастровий номер 1223584000:01:001:0446.
       Скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 26 березня 2021 року № 33-12/20, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Максимал-Агро», який зареєстрований державним реєстратором виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Семенюк Я. В. 27 квітня 2021 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57930892 від 29 квітня 2021 року, номер запису про інше речове право: 41758656. Вирішено питання розподілу судових витрат.
       В апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Максимал-Агро" посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Максимал-Агро» залишено без задоволення. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року залишено без змін.
       Постановою Верховного Суду від 11 грудня 2024 року касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Максимал-Агро» задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.
       З матеріалів справи вбачається, що згідно з державного акту серії ЯЕ № 158199 від 25 жовтня 2007 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кочережківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, площею 2,70230 га, з кадастровим номером 1223584000:01:001:0446.
       Вказане підтверджується копією державного акту та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
       03 лютого 2009 року між ОСОБА_1 та ПП Агрофірма «Старт» було укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки зі строком дії на 15 років із розміром орендної плати за користування земельною ділянкою – 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що підтверджується копією зазначеного договору.
       Згідно з акту прийому-передачі від 03 лютого 2009 року ОСОБА_1 передала вищевказану земельну ділянку ПП Агрофірма «Старт».
       З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірного об`єкта нерухомого майна вбачається, що земельна ділянка, площею 2,7023 га, кадастровий номер 1223584000:01:001:0446, що розташована на території Кочережківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, перебуває в оренді ТОВ «Максимал-Агро» на підставі договору оренди землі від 26 березня 2021 року № 33-12/20.
       Державним реєстратором виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Семенюк Я. В. внесено запис про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1223584000:01:001:0446 на підставі договору оренди земельної ділянки від 26 березня 2021 року № 33-12/20, укладеного між орендарем ТОВ «Максимал-Агро» та ОСОБА_1 . Номер запису про інше речове право: 41758656.
       Згідно з державного акту серії ЯЕ № 158212 від 25 жовтня 2007 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кочережківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, площею 5,1469 га, з кадастровим номером 1223584000:01:001:0462. Вказане підтверджується копією свідоцтва та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
       03 лютого 2009 року між ОСОБА_1 та ПП Агрофірма «Старт» було укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки, зі строком дії на 15 років із розміром орендної плати за користування земельною ділянкою – 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що підтверджується копією зазначеного договору.
       Згідно з акту прийому-передачі від 03 лютого 2009 року ОСОБА_1 передала вказану вище земельну ділянку ПП Агрофірма «Старт».
       З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірного об`єкта нерухомого майна вбачається, що земельна ділянка, площею 5,1469 га, кадастровий номер 1223584000:01:001:0462, що розташована на території Кочережківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, перебуває в оренді ТОВ «Максимал-Агро» на підставі договору оренди землі від 15 лютого 2021 року № 34-12/20.
       Державним реєстратором виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області Капліною О. В. внесено запис про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1223584000:01:001:0462 на підставі договору оренди земельної ділянки від 15 лютого 2021 року № 34-12/20, укладеного між орендарем ТОВ «Максимал-Агро» та ОСОБА_1 , індексний номер рішення 56780079 від 24 лютого 2021 року. Номер запису про інше речове право 40702945.
       Висновком судово-почеркознавчої експертизи №1053-25 від 09.06.2025 року, проведеної експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 у розділі "Реквізити та підписи сторін" в графі "Орендодавець" договору оренди землі №34-12/20 від 15.02.2021 року, виконаний не позивачкою, а іншою особою. Аналогічно підпис на акті- приймання передачі цієї земельної ділянки також виконано іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_1 у розділі "Реквізити та підписи сторін" в графі "Орендодавець" договору оренди землі № 33-12/21 від 26.03.2021 року, виконаний не позивачкою, а іншою особою. Аналогічно підпис на акті- приймання передачі цієї земельної ділянки також виконано іншою особою. Підпис від імені позивачки у відомості на видачу грошових коштів в рахунок оренди земельних паїв виконаний не позивачкою, а іншою особою.
       Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для задоволення позовних вимог. 
       Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       Згідно з частинами першою та другою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
       Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
       Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
       Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
       Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22).
       Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
       Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
       Автономія волі та приватний інтерес є «підвалинами» сучасного приватного права. Завдання приватного права полягає у «напрацюванні» таких правил, які максимальною мірою забезпечують автономію волі та реалізацію приватного інтересу кожної особи, без порушення прав і інтересів інших осіб (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2024 року в справі № 601/1396/21 (провадження № 61-6001св23)).
       Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).
       Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року в справі № 127/23627/20 (провадження № 61-17025св21), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 233/4580/20 (провадження № 61-12524сво21)).
       Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.).
       По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім.
       Об`єднана палата вже звертала увагу, що тлумачення статті 20 ЦК України, з урахуванням принципу розумності свідчить, що здійснення права на захист на власний розсуд означає, що управнений суб`єкт: має можливість вибору типу поведінки - реалізовувати чи не реалізовувати своє право на захист; у випадку, якщо буде обрана реалізація права на захист - має можливість вибору форми захисту, тобто звернутися до юрисдикційного (судового чи іншого) чи неюрисдикційного захисту суб`єктивного цивільного права чи законного інтересу, а також можливість поєднання цих форм захисту; самостійно обрати спосіб захисту в межах тієї чи іншої форми захисту, а також визначає доцільність поєднання способів захисту чи заміну одного способу захисту іншим. Водночас така свобода захисту «на власний розсуд» має і зворотну сторону - обрання однієї форми чи певного засобу захисту жодним чином не перешкоджає настанню обставин, які можуть тим чи іншим чином нівелювати корисний ефект від звернення до іншої форми чи способу захисту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року в справі № 554/9126/20 (провадження № 61-13760сво21), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).
       Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (абзац 1 частини другої статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
       Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (абзац 1 частини першої статті 638 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
       Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18)).
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 227/3760/19-ц (провадження №14-79цс21) вказано, що: «укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини».
       Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22)).
       Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
       До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02 червня 2025 року у справі 144/1440/22.
       Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту. Належним способом захисту прав орендодавця, який не підписував договір (додаткову угоду), є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. При цьому судове рішення про визнання відсутнім права оренди є підставою для державної реєстрації припинення права оренди. Будь-яке інше судове рішення (про скасування державної реєстрації права оренди, про зобов`язання повернути земельну ділянку) за змістом пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є підставою для державної реєстрації припинення права оренди.
       Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
       На підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги,з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 6441,60 грн. 
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Максимал-Агро» - задовольнити.
       Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року - скасувати. 
       У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Максимал-Агро" про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками — відмовити. 
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Максимал-Агро» судовий збір у розмірі 6441,60 грн.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
       Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “08” жовтня 2025 року.
       Повний текст постанови складено “09” жовтня 2025 року.
       
       Головуючий: 
       
       Судді: