ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1791/25 Справа № 243/6814/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дюміна Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року                                        м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді БондарЯ.М.
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.,
сторони:
позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», 
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2024 року, ухваленого суддею Дюміною Н.О. в місті Слов`янську Донецької області, (дата складення повного судового рішення 17 жовтня 2024 року),

ВСТАНОВИВ

У серпні 2024 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим 20.07.2020 року ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. 20.07.2020 відповідач власноручно підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив умови кредитування. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України».
На підставі укладеного Договору відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії - 06/23, тип – MasterCard World Elite, також згодом було отримані наступні кредитні картки номери: - НОМЕР_2 , строк дії - 07/24, тип – MasterCard World Elite , - 5218572250587792, строк дії - 03/31, тип – MasterCard Platinum, що підтверджується випискою по рахунку (додається до позовної заяви). В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки до 36,0%. Однак, у порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та заборгованості по відсоткам за користування кредитом відповідач належним чином не виконав, в зв`язку з чим у відповідача перед АТ КБ «Приватбанк», станом на 01.08.2024 року, виникла заборгованість у розмірі 38 952,24 грн, яка складається з: 32 136,61 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6 815,63 грн - заборгованість за простроченими відсотками. 
На підставі наведеного, просить суд ухвалити рішення яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 20.07.2020 року станом на 01.08.2024 року у розмірі 38 952,24 грн та судові витрати. 
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2024 року вимоги АТ КБ «Приватбанк» залишені без задоволення. 
В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не дослідив наявні у матеріалах справи докази, розглянув справу поверхнево. Позивач зазначає, що на підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» надало належні та допустимі докази по справі, в тому числі розрахунок заборгованості та виписку по рахунку, з яких вбачається користування відповідачем кредитним лімітом, що свідчить про згоду відповідача з умовами кредиту. Позивачем доведений факт укладення з відповідачкою кредитного договору. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності досягнення сторонами кредитного договору згоди про розмір відсотків за користування кредитом. Зокрема, суд не врахував, що в заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, підписаній відповідачем у справі, процента ставка була визначена на рівні 37,2% річних для карт «Wold Elit». При цьому, розрахунок заборгованості за кредитним договором проведено банком відповідно умов укладеного договору. 
Відзив на апеляційну скаргу не надано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підтвердження обставин кредитування, позивач надав суду підписану відповідачем Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 20.07.2020 (а.с. 43-58). Цією Заявою передбачено приєднання до низки розділів Умов та Правил банку; різні варіанти умов кредитування за умовами договору «Кредитні картки», тип кредиту: строковий кредит (п. 2.3); основні умови кредитування, розмір кредитного ліміту. Посилань на видачу конкретної карти із зазначенням її типу, номеру, строку дії ця Заява не містить.
З виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитним лімітом з використанням платіжного інструменту кредитної картки №5218572250587792 та № 5523245800472282, здійснював поповнення картки.
Станом на 01.08.2024, відповідач має заборгованість в сумі 38 952,24 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредита в сумі 32 136,61 грн, заборгованість за простроченими відсотками 6 815,63 грн.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необгрунтованості. Не погодившись з наданим банком розрахунком, дійшов висновку, що відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 20.07.2020 року, відповідачем усього витрачено кредитних коштів на суму 917 309,22 грн (колонка 3 витрати клієнтом кредитних коштів), а сума коштів внесена клієнтом згідно до розрахунку наданого позивачем становить 907 747,88 грн. Тому заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 01.08.2024 року, а саме за тілом кредиту, відповідно до виписки з особового рахунку, становить 9561,34 грн (917 309,22 грн- 907 747,88 грн). За період з 01.08.2024 року по 10.10.2024 року у серпні 2024 року на карту було всього надходжень, тобто погашення заборгованості, на суму 10 880,67 грн. На підставі вказаного суд дійшов висновку, що в серпні 2024 року відповідачем було сплачено суму боргу за тілом кредиту в повному обсязі. Щодо вимог банку про стягнення складових його вартості, зокрема заборгованості за відсотками суд першої інстанції, посилаючись на висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, дійшов переконання про відсутність підстав важати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «Приватбанк» дотримався вимог передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може та погоджується з доводами позивача викладеними в апеляційній скарзі, за наступних підстав.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно ч. 1,2,3 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованимє рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає, з огляду на наступне.
Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно положень ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Таким чином, між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 20.07.2020 (а. с. 43-58), було укладено в письмовій формі кредитний договір.
Відповідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Позивачем до суду першої інстанції було надано Заяву відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно яких ОСОБА_2 на підставі ст. 634 ЦК України, приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно яких процента ставка була визначена на рівні 37,2% річних для преміальних карток Platinum, Wold Blak Edition, Wold Elit, Infinite, VISA Signature. При цьому визначений строк та порядок повернення кредиту.
У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 року зроблено висновок про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Заяві позичальника домовленості сторін про сплату відсотків після закінчення строку дії договору, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тоді як у даній справі належними та допустимим доказами підтверджено, що відповідач ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» та погодив умови кредитування.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.
Оскільки строк дії даного кредитного договору закінчується із закінченням строку дії кредитної картки березень 2031 року, то у банка наявні підстави нараховувати відсотки за користування даним кредитом, станом на час зверення до суду з даним позовом.
Згідно ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом ст. 610, 611, 612 ЦК України, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк, правовим наслідком якого є відповідальність боржника.
Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав належним чином, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредит, однак, останній взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, вчасно не вносив платежі за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості, внаслідок чого утворилася заборгованість.
В матеріалах справи міститься виписка за рахунком ОСОБА_1 , яка надавалася позивачем до суду першої інстанції та з якої вбачаються операції за карткою, зокрема, зняття готівкових коштів, придбання товарів, поповнення карткового рахунку (а.с. 59-91).
За приписами п.п. 3, 6 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.
Згідно зі ст. 41 Закону України «Про Національний банк України» та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.
Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.
Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.
Згідно з п. 5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.
При цьому, п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Колегією суддів перевірено розмір заборгованості за кредитним договором та з`ясовано, що він визначений у відповідності із умовами кредитного договору б/н від 20 липня 2020 року, який підписано та погоджено сторонами.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно ч.2, ч.13 ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1   на користь позивача АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 6056,00 грн. (2422,40 грн. + 3633,60), що є пропорційним до задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за Кредитним договором б/н від 20 липня 2020 року задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 20 липня 2020 року станом на 01 серпня 2024 року у розмірі 38 952,24 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 32 136,61 гривень та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 6 815,63 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у справі у розмірі 6056,00 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 11 листопада 2025 року.

Головуючий:

Судді: