КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 757/14919/24-ц
провадження № 22-ц/824/6334/2025
 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
20 листопада  2025 року                                                                               м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
судді - доповідача Кирилюк Г. М. 
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І., 
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Перша Кам`янець-Подільська державна нотаріальна контора, про стягнення безпідставно набутих коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 21 листопада 2024 року в складі судді Ільєвої Т. Г.,
 
встановив:
 
20.03.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), третя особа: Перша Кам`янець-Подільська державна нотаріальна контора, про стягнення безпідставно набутих коштів. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 вересня  2015 року  державним нотаріусом Першої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори Барановським С. Ф. їй видано  свідоцтво  про    право  на  спадщину  за  законом, яким посвідчено,  що  спадкоємцями зазначеного  у цьому свідоцтві майна   ОСОБА_2 ,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є  його  мати - ОСОБА_1 ,  дружина  ОСОБА_3   та син  ОСОБА_4   , які спадкують  по  1/3 частці у спадщині. Спадщина,  на  яку в указаних частках   видано  це  свідоцтво,  складається, зокрема,  з грошових  вкладів з нарахованими відсотками до них,  що  зберігаються   у Камянець-Подільському  відділенні  №1 Хмельницької  філії  ПАТ  КБ  "ПриватБанк" на  рахунках:  № НОМЕР_1 в сумі 5,10 грн;  № НОМЕР_2 в сумі 22 923,94 грн;  № НОМЕР_3 в сумі 24 980 грн, на який СК «Інгосстрах» 23.10.2014 перерахувала страхове відшкодування за договором страхування № НМК0NS- 12В34D8 від 13.12.2012, які належали померлому на підставі довідки ПАТ КБ «ПриватБанк», виданої 14 листопада 2014 року за № 20.1.0.0.0/7-20141028/3114.
Оцінка спадкового майна, на  яке в указаній  частці   видано  це  свідоцтво, становить: грошових  вкладів  - 15 969 грн 68 коп.  
Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 вересня 2015 рок вона звернулась до Кам`янець-Подільського відділення № 1 Хмельницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» з приводу отримання  належних  їй грошових вкладів у сумі 15 969,68 грн, на що отримала відмову, що таких коштів немає і не було.
Вважала,  що  відповідач  безпідставно    заволодів  її коштами у сумі 15 969 грн 68  коп,  а тому  просила  стягнути  з АТ КБ «ПриватБанк» на її користь  15 969,68 грн як безпідставно набуте майно. 
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 21 листопада 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції  виходив з того,  що  позивачем  не  надано  доказів  відмови банку  у поверненні  коштів, або  порушення  свого  зобов`язання.  Крім того,  по заявленим вимогам  сплив строк  позовної давності,  про застосування  якої  заявлено  відповідачем. 
30.12.2024 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Печерського районного суду міста Києва від 21 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Посилається  на  ті підстави, що  свідоцтво про  право  на  спадщину  за законом  недійсним  визнано не  було,   а тому  належні  кошти відповідно  до  вказаного  свідоцтва повинні  бути їй виплачені. 
Нею  були надані докази  про те, що   відповідач відмовляється  повернути  їй  кошти,  зазначені  у вказаному свідоцтві.
 Суд першої інстанції, не  дивлячись  на  заявлені  нею  клопотання  про  витребування  з АТ КБ  "ПриватБанк" відомостей про  рух коштів  щодо рахунків, на  яких  знаходились   кошти, належні  ОСОБА_2 ,  який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1    та витребування  у Першій  Кам`янець-Подільській  державній  нотаріальній  конторі   спадкової справи після  його смерті,  не  витребував  вказані  докази,  не   прийняв будь-яких заходів  для  вирішення  спору.  Вказані  докази вона  самостійно витребувати не  могла. 
Крім цього,  судом  було  відмовлено   у задоволенні  позову  як за  пропуском  строку  позовної давності, так і по  суті позовних вимог, що не відповідає вимогам  закону.   
Зазначила,  що з  заявою  про  застосування   позовної давності відповідач  до  суду  не  звертався. 
Строк звернення  до  суду  нею не  пропущено, оскільки  право  на  виплату  коштів було порушено  в квітні  2023 року,  коли відповідач  відмовив їй  офіційно  у виплаті коштів. 
Правом надання  відзиву на  апеляційну  скаргу  учасники справи  не  скористались. 
За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 09 вересня  2015 року  державним нотаріусом Першої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори Барановським С. Ф. їй видано  свідоцтво  про    право  на  спадщину  за  законом, яким посвідчено,  що  спадкоємцями зазначеного  у цьому свідоцтві майна   ОСОБА_2 ,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є  його  мати - ОСОБА_1 ,  дружина  ОСОБА_3   та син  ОСОБА_4   , які спадкують  по  1/3 частці у спадщині. Спадщина,  на  яку в указаних частках   видано  це  свідоцтво,  складається, зокрема,  з грошових  вкладів з нарахованими відсотками до них,  що  зберігаються   у Камянець-Подільському  відділенні  №1 Хмельницької  філії  ПАТ  КБ  "ПриватБанк" на  рахунках:  № НОМЕР_1 в сумі 5,10 грн;  № НОМЕР_2 в сумі 22 923,94 грн;  № НОМЕР_3 в сумі 24 980 грн, на який СК «Інгосстрах» 23.10.2014 перерахувала страхове відшкодування за договором страхування № НМК0NS- 12В34D8 від 13.12.2012, які належали померлому на підставі довідки ПАТ КБ «ПриватБанк», виданої 14 листопада 2014 року за № 20.1.0.0.0/7-20141028/3114.
Оцінка спадкового майна, на  яке в указаній  частці   видано  це  свідоцтво, становить: грошових  вкладів  - 15 969 грн 68 коп. 
 Копії  спадкової справи,  що  відкрилась  після смерті  ОСОБА_4 ,  яка б містила довідку  ПАТ КБ «ПриватБанк», видану 14 листопада 2014 року за № 20.1.0.0.0/7-20141028/3114, матеріали справи  не  містять.  
Як вбачається  з матеріалів справи,  11.09.2015  ОСОБА_1   звернулась  до  ПАТ КБ "ПриватБанк" з заявою  про   виплату  коштів її померлого  сина  ОСОБА_2 згідно  свідоцтва про  право  на спадщину  за законом (а.с.51).
Згідно  відповіді  ПАТ КБ  "ПриватБанк"  від  08.10.2015 №20.1.0.0.0/7-20151004/257,  відповідно  до наданого  свідоцтва про спадщину  існує  3 спадкоємця:  мати, дружина  і син.  Нотаріус  вказав три картки з залишками коштів,  але  дві картки  мають  один  рахунок,  тому  загальна  сума  для  виплати становила  24 493,34 грн,  а трьом спадкоємцям  становила  рівними частками по  8 160,86 грн.  16.09.2015 на  картковий рахунок  ОСОБА_1 № НОМЕР_4 було здійснено  виплату в сумі  8  160,86 грн (а.с.48).
Згідно  відповіді  ПАТ КБ  "ПриватБанк"  від 09.05.2023 № 20.1.0.0.0/7-230417/31141, виплату  проведено  коректно, згідно залишків на рахунках ОСОБА_2 між усіма спадкоємцями 16.09.2015. У виданому свідоцтві про  право  на  спадщину  за законом  нотаріусом  вказано  невірний розрахунок.  А саме відсутні  два залишки, які описані  у свідоцтві 22 923, 94 грн та 24 980 грн (а.с.40).
Згідно  відповіді  ПАТ КБ  "ПриватБанк"  від 11.05.2023 №20.1.0.0.0/7-230424/11508,  згідно  наданого  свідоцтва про  право  на  спадщину   виплату проведено  коректно,  згідно  залишків на  рахунках  ОСОБА_2   між  усіма спадкоємцями 16.09.2015.   У  виданому  свідоцтві про  право на  спадщину  за законом  нотаріусом   вказано  невірний розрахунок. А саме відсутні два залишки які описані  у свідоцтві 22 923, 94 грн та 24 980 грн. Рекомендовано  звернутися до   нотаріуса з приводу  отримання  інформації  по  залишкам на  рахунках  ОСОБА_2   (а.с.9).
Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (частина перша статті 1216 ЦК України).
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують).
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.
Відповідно до статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування та докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Судом  встановлено,  що  ОСОБА_1   в установлений законом строк вступила у спадщину після смерті  ОСОБА_4    як спадкоємиця за законом першої черги. 
Крім неї   спадкоємцями  ОСОБА_4 також  є  його дружина  ОСОБА_3 та син  ОСОБА_4 . 
Отже,  ОСОБА_1 , поряд  з іншими спадкоємцями,  успадкувала належні спадкоємцю суми грошових  коштів на рахунках  в ПАТ КБ  "ПриватБанк"  в тому  розмірі, в якому спадкодавець мав на них право  на момент своєї смерті.
Як вбачається  з  матеріалів справи,   ПАТ КБ  "ПриватБанк" перерахував   ОСОБА_1   16.09.2015 на її  картковий рахунок  № НОМЕР_4 в сумі  8  160,86 грн, що становило  1/3 частину  від  всіх  грошових коштів,  які знаходились  на  рахунку  спадкодавця на  день його  смерті.
Враховуючи  відомості про те, що  спадкодавець   на  час смерті перебував в зареєстрованому   шлюбі  з ОСОБА_3 , презюмується, що   1/2 грошових коштів  на  його  рахунках  є спільним сумісним майном  подружжя,  а решта - є спадковим майном,  яке підлягає  поділу  в рівних  частках  між всіма спадкоємцями. 
Позивачем  не  було  надано   суду копії спадкової справи,  що  відкрилась  після смерті  ОСОБА_4 , яка  б  містила  довідку  ПАТ КБ «ПриватБанк», видану 14 листопада 2014 року за № 20.1.0.0.0/7-20141028/3114, про  наявність   грошових коштів  на рахунку  спадкодавця, а також  відомостей про  розмір  часток  інших  спадкоємців у спадковому  майні. 
Також  позивачем  не  надано доказів, що  вона, як спадкоємець, була  позбавлена  можливості самостійно  надати  вказані  докази суду. 
Апеляційна  скарга   ОСОБА_1 також  не  містить клопотання  про  витребування  у АТ КБ  "ПриватБанк"  виписки про  рух коштів на належних  ОСОБА_2   рахунках   в цьому банку, з огляду  на  незадоволення  вказаного  клопотання  судом  першої інстанції. 
Разом з тим, сукупність  зібраних  по справі  доказів  не  є  достатньою  для  висновку про    обґрунтованість  заявлених  позовних вимог.
Сама по собі видача спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом,  в якому зазначено інший розмір  коштів на  рахунках  спадкодавця,  ніж про  це  вказує  банк,  не   є  підставою для  задоволення  вказаного  позову  з підстав неоскарження банком  цього свідоцтва, адже, прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набула право  лише на майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті. 
Достатніх  доказів  на  підтвердження   вказаної обставини суду  надано  не  було. 
Позивачем  також  не  обґрунтовано  підстави для  стягнення  коштів в сумі  15 969 грн  68  коп.,  враховуючи повернення  їй  банком  8 160,86 грн. 
З огляду  на  викладене,  колегія суддів  дійшла  висновку про  недоведеність  позовних вимог щодо  набуття  відповідачем належного  позивачу майна без  достатньої правової підстави. 
 Разом з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково послався в своєму рішенні на пропуск позивачем строку позовної давності, з огляду на таке.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц зазначила: «виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем».
Одночасне визнання позову недоведеним та застосування норм щодо строку звернення до суду з позовом неможливе.
Згідно із частиною четвертою статті 412 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Оскільки суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 , проте помилково додатковою підставою для такої відмови вказав ще й на пропуск строку звернення до суду із цим позовом, то оскаржуване рішення необхідно змінити, виключивши з мотивувальної частини відповідні висновки.
В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 21 листопада 2024 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на пропуск позивачем строку звернення до суду.
В іншій частині рішення Печерського районного суду міста Києва від 21 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
Суддя-доповідач                                                                    Г. М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                      І. М. Рейнарт
                                                            
                                                                                                Т. І. Ящук