ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 713/3546/23
провадження № 51-5691км24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого	ОСОБА_1 ,	
 суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,	
 за участю:  секретаря судового засідання  прокурора  захисника	  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,  ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),	
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 04 листопада 2024 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя смт Берегомет Вижницького р-ну Чернівецької обл.                                        
Обставини справи

1. Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 15 квітня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України (КК) до позбавлення волі на строк 10 років.
2. Суд визнав доведеним, що 28 липня 2023 року близько 18:30, в кімнаті житлового будинку в АДРЕСА_1 , під час сварки, яка переросла в бійку, засуджений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс ОСОБА_8 численні удари в обличчя та тулуб, спричинивши тому тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, після чого його головою наніс не менше 5 ударів об металевий кутник пічки, внаслідок чого настала смерть потерпілого.       
3. Апеляційний суд оскарженою ухвалою скасував вирок та закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (КПК) у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати.  
Вимоги і доводи касаційної скарги 

4. Прокурор, посилаючись на пункт 1 частини 1 статті 438 КПК, просить скасувати оскаржене рішення і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
5. Він стверджує, що суд апеляційної інстанції:
однобічно та упереджено оцінив сукупність доказів, в результаті чого дійшов хибного висновку щодо недоведеності вини ОСОБА_7 ;
дійшов необґрунтованого висновку про те, що єдиним джерелом фактичних даних про вчинення злочину є показання ОСОБА_7 , та не взяв до уваги показання інших свідків;
не дав належної оцінки зібраним у справі доказам, зокрема протоколам за результатами проведення слідчих дій, огляду місця події, висновкам експертів, а також не допитав свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . 
Позиції учасників касаційного розгляду

6. У судовому засіданні прокурор підтримала касаційну скаргу.
7. Сторона захисту заперечила проти задоволення касаційної скарги.
8. Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило. 
Оцінка Суду

9. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені сторонами доводи, Суд дійшов висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню.
10. За статтею 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 374 КПК мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, пред`явленого особі та визнаного судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, керуючись якими суд відкидає докази обвинувачення. 
11. Суд неодноразово зазначав, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають:
«2. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом…
4. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».
12. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
13. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.
14. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. 
15. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
16. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням[1].
17. У силу частини 3 статті 62 Конституції України, положень статті 17 КПК обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, і на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь.
18. Перевірка доказів на їх допустимість є важливою гарантією забезпечення прав і свобод людини у кримінальному провадженні. Згідно із частиною 2 статті 92 КПК обов`язок доказування допустимості доказів покладено на сторону, що їх надає. 
19. В оскарженій ухвалі детально викладені підстави виправдання і зазначені мотиви, з яких суд відкидає докази обвинувачення, у тому числі й ті, на які посилається прокурор у касаційній скарзі, а решту вважає недостатніми для доведення винуватості.
Щодо допиту свідків
20. У касаційній скарзі прокурор стверджує, що апеляційне провадження здійснено неповно, оскільки апеляційним судом не вжито заходів щодо допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . 
21. Суд неодноразово зазначав, що коли сторона вимагає скасування або зміни судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й переконати, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході кримінального провадження. Для цього сторона, крім іншого, має продемонструвати, що під час кримінального провадження вона використала процесуальні можливості, надані кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення[2].
22. Свідок ОСОБА_9 , була допитана як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції. У своєму рішенні апеляційний суд зазначив, про те, що показання ряду свідків, допитаних в суді першої інстанції, зокрема і свідка ОСОБА_10 , не містять доказів про обставини, які підлягають доказуванню у даній справі, під час апеляційного розгляду сторони не заперечували, що показання цих свідків у вироку викладені правильно та відповідають їх дійсним показанням у районному суді, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачав підстав для їх повторного допиту.   
23. Суд не має підстав ставити під сумнів вказані висновки суду апеляційної інстанції та відхиляє вказаний довід сторони обвинувачення.
Щодо доведеності винуватості
24. Також Суд відхиляє і доводи сторони обвинувачення про неналежну оцінку доказів та необґрунтованість висновків апеляційного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 . 
25. Так, суд апеляційної інстанції ретельно проаналізував докази, надані стороною обвинувачення, і надав розгорнуті аргументи, чому вони як кожний окремо, так і у сукупності не доводять винуватість виправданого. Зокрема, суд оцінив показання свідків, жоден з яких не був очевидцем події і прямо не вказував на причетність виправданого до вбивства потерпілого, експертів, а також інші докази, надані стороною обвинувачення, у тому числі згадані у касаційній скарзі. 
26. Доводи, наведені стороною обвинувачення у касаційній скарзі, не дають Суду підстав ставити під сумнів висновки апеляційного суду щодо недостатності цих доказів для подолання розумних сумнівів у винуватості виправданого. 
27. Враховуючи, що рішення апеляційного суду про виправдання ОСОБА_7 ґрунтується на досліджених ним обставинах справи і правильному застосуванні кримінального закону, Суд вважає доводи касаційної скарги сторони обвинувачення необґрунтованими.
Підсумок
28. Таким чином рішення суду апеляційної інстанції про те, що встановлені фактичні обставини справи не доводять вчинення виправданим інкримінованого злочину, є обґрунтованим.
29. Апеляційний суд провів розгляд відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Зміст ухвали відповідає вимогам статті 419 КПК.
30. Судом не встановлено істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які були би підставами для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, а тому Суд вважає, що касаційну скаргу сторони обвинувачення слід залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд 
ухвалив:
Ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 04 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.  
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                           ОСОБА_2                    ОСОБА_3 

[1] Постанови від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/75286445; від 8 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/85238945; від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17 , https://reyestr.court.gov.ua/Review/87365803; від 02 червня 2021 року у справі № 712/5746/18, https://reyestr.court.gov.ua/Review/97495617; від 16 жовтня 2023 року у справі № 212/7057/18, https://reyestr.court.gov.ua/Review/114513575; від 06 грудня 2023 року у справі № 639/3154/18, https://reyestr.court.gov.ua/Review/115617701

[2]  Постанови від 20 лютого 2025 року у справі № 658/2367/17  https://reyestr.court.gov.ua/Review/125435354; від 14 травня 2020 року, у справі № 279/3434/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/89345735; від 28 січня 2020 року у справі № 456/2742/15-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/87672451